Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.09.2026 | Справа №607/14775/26 Провадження №2-а/607/413/2026
| м. Тернопіль |

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
в складі: головуючої судді Воробель Н.П., 
за участю секретаря судового засідання Жук Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Шеремета Мирон Михайлович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП,
встановив:

03.07.2026 шляхом поштового відправлення позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шеремета М.М., звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить: поновити строк на оскарження постанови № 89 від 18.04.2026, визнати її протиправною та скасувати, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі статті 247 КУпАП, а також стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн.
06.07.2026 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що постанову про адміністративне правопорушення № 89 винесено 18.04.2026. Про існування зазначеної постанови позивач дізнався від Теребовлянського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо стягнення штрафу в розмірі 34 000 грн. З матеріалами виконавчого провадження, у яких містилася вказана постанова, позивач ознайомився 24.06.2026, що підтверджується копією відповідної заяви. У зв`язку з наведеним представник позивача просить поновити строк на оскарження постанови, зазначаючи, що з урахуванням його поновлення останнім днем десятиденного строку на оскарження є 04.07.2026.
Представник позивача вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, з порушенням процесуальних норм, а правопорушення позивач не вчиняв. Зазначає, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку. При цьому матеріали справи не містять жодного належного, допустимого та достатнього доказу того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, отримував повістки чи будь-які інші документи, які покладали б на нього обов`язок з`явитися у визначений час та місце. Крім того, вказує, що ОСОБА_1 не приховував місце свого проживання та не вчиняв жодних дій, спрямованих на ухилення від виконання обов`язків військового обліку, тоді як матеріали справи не містять жодного належного доказу існування у нього прямого умислу на невиконання вимог законодавства про військовий обов`язок та військовий облік. Також представник позивача звертає увагу на те, що відповідачем не враховано обставини, які характеризують особу позивача. Зокрема, ОСОБА_1 страждає на психічні розлади внаслідок органічного ураження головного мозку зі зниженням когнітивних функцій та інтелектуально-мнестичної сфери, що об`єктивно впливає на здатність позивача повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, належним чином сприймати інформацію, запам`ятовувати отримані повідомлення, орієнтуватися у вимогах законодавства та своєчасно виконувати покладені на нього обов`язки. Незважаючи на це, під час розгляду справи посадовою особою ТЦК та СП не було витребувано та досліджено медичні документи, не надано оцінки стану здоров`я позивача та не з`ясовано, чи мав він реальну можливість виконати відповідні вимоги. На думку представника позивача, під час винесення постанови було допущено істотні порушення процедури розгляду справи, а саме: справа про адміністративне правопорушення не розглядалася у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; позивачу не було надано можливості надати пояснення, висловити свою позицію, скористатися правовою допомогою адвоката; постанова була винесена без проведення розгляду справи та дослідження її обставин, що порушує право особи на справедливий розгляд справи про адміністративне правопорушення.
10.07.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
14.07.2026 через підсистему «Електронний суд» представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 89 від 18.04.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням мінімального адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. При прийнятті постанови були враховані матеріали справи та інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення відповідно до статті 252 КУпАП. Під час розгляду матеріалів справи було встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з набранням чинності Законом України № 4235-IX від 12.02.2025 «Про внесення змін до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» у позивача виник обов`язок пройти повторний медичний огляд (ВЛК) з метою визначення придатності до військової служби. У зв`язку з невиконанням вимог законодавства 16.08.2025 було сформовано звернення до органів Національної поліції № Е3242899 щодо розшуку позивача у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. 16.04.2026 ОСОБА_1 працівниками Національної поліції було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 як особу, яка перебувала у базі розшуку Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП, у зв`язку з не проходженням (відмовою від проходження) медичного огляду військово-лікарською комісією відповідно до пункту 2 розділу II зазначеного Закону. Цього ж дня посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, з яким позивача ознайомлено під підпис. Другий примірник протоколу було вручено позивачу під підпис. Крім того, згідно із записами у протоколі, позивача повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме о 12:00 18.04.2026 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 . 18.04.2026 відбувся розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 89 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням мінімального штрафу у розмірі 17 000 грн.
У зв`язку з наведеним представник відповідача просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 89 від 18.04.2026 відмовити повністю, а розгляд справи провести без участі представника відповідача.
16.07.2026 до суду надійшло клопотання представника відповідача про приєднання до матеріалів справи квитанції про надсилання відзиву на позовну заяву. 
У судовому засіданні 20.07.2026 представник позивача Шеремета М.М. повідомив, що отримав відзив на позовну заяву, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 20.07.2026 не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив судовий розгляд проводити без його участі.
За наслідками судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
27.07.2026 ухвалою суду поновлено судовий розгляд, позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.
01.09.2026 ухвалою суду продовжено розгляд справи та призначено судове засідання.
Учасники справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 10.09.2026 не з`явилися, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд доходить такого висновку:
- щодо поновлення строку звернення до суду, слід зазначити таке.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як убачається з матеріалів справи, постановою № 89 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, від 18.04.2026, винесеною т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що її копію було вручено ОСОБА_1 безпосередньо під час розгляду справи, оскільки у відповідній графі відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про отримання копії постанови.
Так само доказів направлення оскаржуваної постанови за місцем проживання позивача відповідач не надав.
Як убачається з матеріалів, долучених до позовної заяви, 16.06.2026 було відкрито виконавче провадження №81285617 щодо примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 89 від 18.04.2026 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в користь держави.
24.06.2026 позивачем подана в Теребовлянський відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції заява про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №81285617.
Згідно зі змістом позовної заяви, цього ж дня позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, у тому числі постановою № 89 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, від 18.04.2026.
Із позовною заявою до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позивач звернувся 03.07.2026.
За таких обставин, враховуючи відсутність доказів вручення позивачу копії оскаржуваної постанови, відсутність відомостей, які б підтверджували направлення її за місцем проживання позивача, а також ознайомлення 24.06.2026 із матеріалами виконавчого провадження, з яких він дізнався про існування оскаржуваної постанови, суд доходить висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на звернення до суду з цим позовом є поважними.
Відповідачем, своєю чергою, заперечень щодо поновлення позивачу строку звернення до суду не подано.
З огляду на викладене суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 89 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, від 18.04.2026.
- щодо позовних вимог по суті, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 210 КУпАП настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Частиною 3 статті 210 КУпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Диспозиція зазначеної статті має бланкетний характер, оскільки не встановлює безпосередньо охоронюваних законом правил поведінки, а відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають відповідні вимоги, порушення яких утворює склад правопорушення. Відтак у кожному конкретному випадку підлягає встановленню, яке саме законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в особливий період.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період –період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і дотепер.
Отже, на дату події, яка інкримінується позивачу, діяв особливий період.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024 виключено таку підставу для зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX передбачено, громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04.02.2025) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби. 
15.02.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 4235-ІХ від 12.02.2025 (далі – Закон № 4235-ІХ), яким внесені зміни до Закону № 3621-IX та пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 519 внесені зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 зі змінами, зокрема абзац другий пункту 69 викладено в такій редакції: «Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».
Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю). Вказані громадяни зобов`язані до 05.06.2025 самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Судом установлено, що 18.04.2026 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 винесено постанову № 89 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17000,00 грн.
Відповідно до цієї постанови, 16.04.2026 приблизно о 12:00 військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений представником Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 для уточнення військово-облікових даних. Під час звіряння військово-облікових даних в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_1 стало відомо, що даний військовозобов`язаний вчасно не пройшов ВЛК, чим порушив п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Тому було сформоване звернення до органів Національної поліції України №Е3242899 від 16.08.2025. Поважної причини та доказів про не проходження військово-лікарської комісії військовозобов`язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надав. Встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 13.09.1989. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 здійснив триваюче правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, яке вчинено в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18 квітня 2014 року №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим порушив вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оборону України». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме вчасно не пройшов військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Після проведення роз`яснювальної роботи військовозобов`язаний ОСОБА_1 не виявив бажання служити в лавах Збройних сил України. Належно оформленого бронювання та/або відстрочки від проходження військової служби ОСОБА_1 не має. За результатами проходження ВЛК 16.04.2026 при ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаний ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби.
Як убачається з матеріалів справи, постанова № 89 від 18.04.2026 прийнята на підставі протоколу № 89 по справі про адміністративне правопорушення від 16.04.2026, суть якого відповідає обставинам, установленим під час розгляду справи та викладеним у постанові.
Зі змісту цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12:00 18.04.2026 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 .
Відповідно до пояснень щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності: «Скарги на біль у ногах, запаморочення. Не вмію писати/читати. З моїх слів записано вірно».
До протоколу додається витяг з бази «Оберіг».
Другий примірник протоколу ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його підпис.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На доведення правомірності винесення оскаржуваної постанови відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено такі документи.
Згідно з обліковими даними військовозобов`язаного, 16.08.2025 зафіксовано порушення ОСОБА_1 військового обліку з причини не проходження (відмови від проходження) військово-лікарської комісії (п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»). Відповідне звернення ЕО №3242899 від 16.08.2025 було скеровано до відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області. 16.04.2026 особу доставлено та складено адміністративний протокол (постанова) за ст. 210 КУпАП. У примітці зазначено: «Особу доставлено. Скасовано автоматично».
Відповідно до направлення від 16.04.2026 №7102826, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , направлено для визначення придатності до військової служби до КНП «Тернопільська міська лікарня швидкої допомоги», дата початку медичного огляду 16.04.2026. У направленні також зазначено відповідальність за відмову від проходження медичного огляду.
Згідно з карткою обстеження та медичного огляду ВЛК від 16.04.2026 №7102826 військовозобов`язаного для визначення ступеня придатності до військової служби, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби. За результатами огляду спеціалістами встановлено відповідні діагнози, а у висновку ВЛК зазначено, що особа придатна до військової служби.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 16.04.2026 №2026-0416-1114-4569-0, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 . За результатами огляду встановлено діагнози: цукровий діабет 2-го типу, стан субкомпенсації; гіпертонічна хвороба І ст., АГ-2, КВР – високий, СН І ст.; легкий когнітивний розлад у примітивної особистості. На підставі статей 13в, 39в, 14в графи II Розкладу хвороб ВЛК постановила: «Придатний до військової служби».
На підтвердження заявлених позовних вимог стороною позивача надано світлокопію військового квитка серії НОМЕР_1 від 25.08.1989, у якому наявний запис про проходження 10.11.1988 медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_6 , за результатами якого зазначено «НГ/НС» та посилання на наказ №260 від 1987 року.
Також до позовної заяви долучено виписки з медичної карти стаціонарного хворого, які містять відомості про стан здоров`я позивача.
Вирішуючи питання правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд виходить із такого.
Статтею 247 КУпАП визначено обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з частиною дев`ятою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Судом установлено, що граничний строк проходження позивачем повторного медичного огляду Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року № 4235-IX визначено до 05.06.2025. 
Відтак, навіть за умови наявності у його діях ознак адміністративного правопорушення, таке правопорушення могло вважатися вчиненим з 06.06.2025, тобто з наступного дня після спливу встановленого строку.
Оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення винесено 18.04.2026, тобто після спливу встановленого частиною дев`ятою статті 38 КУпАП тримісячного строку з дня виявлення правопорушення.
Водночас правопорушення, яке полягає у невиконанні обов`язку пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у визначений строк, не є триваючим, оскільки пов`язане з пропуском конкретно встановленого строку.
Отже, перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається саме з наступного дня після закінчення граничного строку виконання відповідного обов`язку.
При цьому відповідач, який має доступ до відповідних реєстрів, у т.ч. Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, мав можливість виявити факт вчинення позивачем правопорушення (не проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що обставини, які були покладені в основу оскаржуваної постанови, були відомі відповідачу щонайменше з 16.08.2025, оскільки цього дня в облікових даних військовозобов`язаного було зафіксовано порушення військового обліку з причини не проходження (відмови від проходження) військово-лікарської комісії, а відповідне звернення ЕО №3242899 було скеровано до органів Національної поліції України. 
З огляду на те, що на момент винесення постанови 18.04.2026 тримісячний строк, передбачений ч. 9 ст. 38 КУпАП, сплив, відповідач був позбавлений правових підстав для накладення на позивача адміністративного стягнення.
Водночас логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.07.2018 (справа №308/8763/15-а).
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд зазначає, що з урахуванням положень вказаної вище норми, рішення суб`єкта владних повноважень не потребує окремого визнання його протиправним, оскільки така протиправність підтверджується шляхом скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що постанову № 89 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, від 18.04.2026, слід скасувати, а провадження у справі – закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 665,60 грн підлягає стягненню на його користь з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 121, 122, 139, 229, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд
ухвалив:

поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 89 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, від 18.04.2026.
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Шеремета Мирон Михайлович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, – задовольнити.
Постанову № 89 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, від 18.04.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, – скасувати, а провадження у справі – закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя | Н. П. Воробель