133/741/26
2/133/1147/26

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України

04.08.26 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:
головуючої-судді Дурач О.А.
за участю секретаря Корбут Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Козятин Вінницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), представник позивача - адвокат Кучер Ганна Миколаївна (адреса місцезнаходження: 22100, Вінницька обл., Хмільницький р-н., м. Козятин, вул. Пилипа Орлика, буд. 12, офіс 307) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5) про стягнення заборгованості з виплати одноразової матеріальної допомоги при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
ВСТАНОВИВ:
06.03.2026 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Провадження у справі відкрито 12.03.2026 р., постановлено розгляд зазначеної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.07.2026 р. призначено справу до розгляду.
Короткий зміст вимог позовної заяви
Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним.
ОСОБА_1 з 1987 року по 31.08.2024 року перебував у трудових відносинах з виробничим штатом виробничого підрозділу служба роботи станційакціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі Відповідач), працюючи на посаді приймальника поїздів 4 розряду.
Відповідно до наказу ( розпорядження) №637/ос від 19.08.2024 року про припинення трудового договору (контракту) Відповідач звільнив Позивача згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком, вказавши в наказі, що до виплати належить одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію у розмірі 5 ( п`яти) середньомісячних заробітків та додаткова матеріальна допомога у розмірі 4 середньомісячних заробітків ( залізничний стаж в галузі 37 років06 місяців 29 днів), також не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення при виході у щорічну відпустку за 2022- 2024 рр.
Позивач є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 679706 від 21.12.2023 року з діагнозом злоякісне новоутворення крові та постійно потребує значних фінансових витрат по лікуванню онкозахворювання.
При звільненні з роботи йому не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення за 2022-2024 рр., та одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію, працівниками кадрової та бухгалтерської служби було надано пояснення, що через воєнний стан, виплати призупинені і у разі відновлення виплат, кошти надійдуть на картковий зарплатний рахунок, також Позивач просив надати інформацію, у якому розмірі мають бути виплати, на що також отримав відмову, з поясненнями, що допомоги не нараховуються, стаття видатків закрита, хоча він неодноразово звертався до адміністрації так як йому необхідні кошти для підтримуючого постійного лікування та прийняття дороговартісних ліків.
05.02.2026 року Позивач звернувся до виробничого штату виробничого підрозділу служба роботи станцій м. Козятин з заявою-вимогою про виплату заборгованості перед ним та надання інформації щодо підстав не проведення повного розрахунку при звільненні, однак відповідальний працівник кадрової служби відмовився прийняти заяву, вказавши на те, що дана інформація та документи може бути надана лише на адвокатський запит.
На адвокатський запит від 11.02.2026 року № 09 щодо надання інформації та документів про виплату заборгованості по передбачених Колективним договором виплатах, листом від 25.02.2026 року №НКЗ ППЗ 1-13/278 Відповідач повідомив, що в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента від 24.02.2022 року № 64/2022 згідно рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року( протокол № Ц-54/13 Ком.т.) та листа від 25.03.2022 р. призупинено ряд виплат працівникам, які передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 рр. буде здійснена після прийняття окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця». Відповідно до протоколу засідання штабу АТ «Укрзалізниця» з ефективності від 28.03.225 року № Ц-1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «Укрзалізниця» та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, починаючи з 01.04.2025 року та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю за залізничному транспорті призупинено та зазначено, що при стабілізації фінансового стану товариства зазначені виплати будуть відновлені першочергово. 
З таким рішенням Відповідача про невиплату матеріальної допомоги на оздоровлення при виході у відпустку за 2022-2024 рр., невиплатою одноразової допомоги при виході на пенсію у розмірі 9 середньомісячних заробітків та не проведення повного розрахунку при звільненні, Позивач не погоджується, вважаючи його незаконним. Позивач звільнився з роботи 31.08.2024 року, тобто на нього не може розповсюджується рішення, яке прийнято Відповідачем в 01.04.2025 року.
Позивач наголошує, що зупинення дії окремих положень колективного договору за ініціативою роботодавця згідно ст.11 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" не дає підстав для непроведення розрахунку в повному обсязі з працівником, що звільняється у зв`язку з виходом на пенсію.
Відповідно до довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію обчислюється наступним чином - 18 737,01 грн. середньомісячна заробітна плата*9(розмір виплат передбачений Колективним договором) та складає - 168 633,10 грн., матеріальна допомога на оздоровлення за 2022 рік - нараховується у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2022 рік, що складає -14 886,00 грн., матеріальна допомога нараховується у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2023 рік, що складає - 16104,00 грн. матеріальна допомога нараховується у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2024 рік на оздоровлення та складає - 18168,00 грн.
Відповідачем при звільненні Позивача безпідставно, в порушення встановленого порядку, не нараховані та не виплачені всі суми, які підлягали виплаті, а саме, матеріальна допомога на оздоровлення за 2022-2024 рр. та одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію у розмірі 168 633,10 грн.
У даному випадку, позивача позбавлено права на отримання матеріальної допомоги при звільненні. Таким чином, подією, з якою пов`язана виплата за затримку виплати всіх сум, є день звільнення позивача, тому середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, що передували звільненню.
Розрахунок середньої заробітної плати:
Розмір середньоденної заробітної плати становить: 628,06 грн/р.день. Середній заробіток, що має бути сплачений позивачу у зв`язку із затримкою здійснення розрахунку при звільненні складає 628,06грн/р.день *132 р.дні = 82 903,92грн.
Враховуючи викладене, так як Відповідачем порушено строк виплати Позивачу матеріальної допомоги, наявні підстави для стягнення з нього середнього заробітку за затримку виплат належних їй сум під час звільнення період з 31.08.2024 року по 28.02.2025 року у розмірі - 82 903,92 грн.
Виходячи із принципів розумності, справедливості та пропорційності та враховуючи конкретні обставини цієї справи, обсяг відповідальності Відповідача перед Позивачем є пропорційним наслідкам порушення та має виключно компенсаційний характер. Заявлена позивачем сума середнього заробітку у розмірі82 903,92 грн. є справедливою та співмірною із встановленим розміром заборгованості на день звільнення
Просить суд позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача вказані суми та судові витрати.
Позиція відповідача
Відповідач у встановлений строк 30.03.2026 р. та відповідно до положень ст. 178 ЦПК України надав відзив, який приймається до розгляду судом.
Зазначив про те, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію не є для позивача державною гарантією чи нормою права, а є додатковим благом, яке виплачується на підставах, не передбачених законодавством. Зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога у зв`язку з виходом на пенсію не відноситься до заробітної плати, має кардинально різні джерела утворення на підставі виплат, а тому предметом позову є не заборгованість по заробітній платі, а невиплачена матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога у зв`язку з виходом на пенсію. Підприємство, у зв`язку з введенням воєнного стану в Державу відноситься до категорії критичних, що просив взяти до уваги під час прийняття рішення. Позовні вимоги щодо стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2024 р. є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки призупинення інших додаткових виплат матеріальної допомоги було здійснене на легітимних підставах і у встановлений спосіб, відповідними рішеннями. Зазначив, що заборгованості по заробітній платі перед позивачем не має, а тому підстави для стягнення середнього заробітку відсутні. Зазначив, що позивач під час звільнення був ознайомлений щодо сум, які належать їх до виплати та про які заявлено в позові, але вчасно не звернулась з позовом, чим пропустив строк звернення до суду. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності та лояльно поставитись до заявлених позивачем витрат на правову допомогу.
Позивач скористався правом надання відповіді на відзив, яку надав 02.04.2026 р. та зазначив, що строк звернення до суду не пропущено, позивач звернувся до суду після ознайомлення з сумами, які підлягають до виплат і саме з цього часу має відраховуватись відповідний строк звернення до суду. Зазначає, що заборгованість по заробітній платі існує, не погашена та підлягає виплаті.
Відповідач 07.04.2026 р. надав заперечення на відповідь на відзив та зазначив, що строк звернення до суду є пропущеним, вимоги необґрунтованими, просив відмовити в задоволенні позову.
Процедура судового розгляду
В судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, враховуючи подані ними заяви та на підставі наявних матеріалів справи. 
Фактичні обставини, встановлені судом
Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне.
ОСОБА_1 з 1987 року по 31.08.2024 року перебував у трудових відносинах з виробничим штатом виробничого підрозділу служба роботи станційакціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі Відповідач), працюючи на посаді приймальника поїздів 4 розряду.
Відповідно до наказу ( розпорядження) №637/ос від 19.08.2024 року про припинення трудового договору (контракту) Відповідач звільнив Позивача згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком, вказавши в наказі, що до виплати належить одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію у розмірі 5 ( п`яти) середньомісячних заробітків та додаткова матеріальна допомога у розмірі 4 середньомісячних заробітків ( залізничний стаж в галузі 37 років06 місяців 29 днів), також не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення при виході у щорічну відпустку за 2022- 2024 рр.
Позивач є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 679706 від 21.12.2023 року з діагнозом злоякісне новоутворення крові та постійно потребує значних фінансових витрат по лікуванню онкозахворювання.
На адвокатський запит від 11.02.2026 року № 09 щодо надання інформації та документів про виплату заборгованості по передбачених Колективним договором виплатах, листом від 25.02.2026 року №НКЗ ППЗ 1-13/278 Відповідач повідомив, що в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента від 24.02.2022 року № 64/2022 згідно рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року( протокол № Ц-54/13 Ком.т.) та листа від 25.03.2022 р. призупинено ряд виплат працівникам, які передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 - 2024 рр. буде здійснена після прийняття окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця». Відповідно до протоколу засідання штабу АТ «Укрзалізниця» з ефективності від 28.03.225 року № Ц-1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «Укрзалізниця» та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, починаючи з 01.04.2025 року та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю за залізничному транспорті призупинено та зазначено, що при стабілізації фінансового стану товариства зазначені виплати будуть відновлені першочергово.
У п.п.3.2.21 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002 - 2006 роки (із змінами та доповненнями) визначено, що при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, передбачена виплата одноразової матеріальної допомоги в залежності від стажу роботи в галузі та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті в залежності від стажу роботи в галузі. Відповідно до п.2.3 зазначеної угоди, жодна із сторін в період дії угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань.
За спільною домовленістю сторін в угоду можуть вноситись зімни та доповнення, при цьому вони не повинні погіршувати умови праці, трудові і соціальні гарантії, передбачені законодавством України та цієї угодою (п.2.4 угоди).
Відповідачем не надано доказів внесення змін до угоди стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належних працівникам додаткових виплат, зокрема, одноразової матеріальної допомоги та додаткової матеріальної допомоги.
При цьому, відповідно до протоколу правління від 14.03.2022 № Ц-54/31 Ком.т. керівництвом АТ "Укрзалізниця" було прийнято рішення щодо призупинення додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою та колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги (окрім матеріальної допомоги на лікування та на поховання).
Рішенням правління (витяг з протоколу №Ц-82/63 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.10.2024) були поновлені виплати одноразової матеріальної допомоги працівникам АТ «Укрзалізниця», які звільнились/ будуть звільнені у період з січня до грудня 2024 року в порядку черговості.
Відповідно до листа члена правління АТ «Укрзалізниця» від 04.04.2025 №Ц-5-1.5-25/122-25, у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільнені працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію призупинено.
Позивач звільнився з роботи 31.08.2024 року, тобто на нього не може розповсюджується рішення, яке прийнято Відповідачем в 01.04.2025 року. 
Одноразова матеріальна допомога при звільненні працівника пенсійного віку за власним бажанням належить до виплат, які мають бути виплачені працівникові у день звільнення з огляду на приписи статті 116 Кодексу законів про працю України (постанова Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 635/3475/20).
Отже, відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме, не виплатив їй одноразову матеріальну допомогу при виході на пенсію одноразову матеріальну допомогу при виході на пенсію у розмірі 168 633 (сто шістдесят вісім тисяч гривень шістсот тридцять три) грн. 10 коп., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 р. - 14 886 ( чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 р. - 16104 ( шістнадцять тисяч сто чотири) грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 р. - 18 168 ( вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім) грн.. Відповідно до довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію обчислюється наступним чином - 18 737,01 грн. середньомісячна заробітна плата*9(розмір виплат передбачений Колективним договором) та складає - 168 633,10 грн., матеріальна допомога на оздоровлення за 2022 рік - нараховується у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2022 рік, що складає -14 886,00 грн., матеріальна допомога нараховується у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2023 рік, що складає - 16104,00 грн. матеріальна допомога нараховується у розмірі 6 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за 2024 рік на оздоровлення та складає - 18168,00 грн.
Оскільки відповідачем не проведено повного розрахунку з позивачем при звільненні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку таких виплат під час звільнення за період з 31 серпня 2024 року по 28 лютого 2025 року (6 місяців з дати звільнення) з наступного розрахунку:
Розмір середньоденної заробітної плати становить: 628,06 грн/р.день. Середній заробіток, що має бути сплачений позивачу у зв`язку із затримкою здійснення розрахунку при звільненні складає 628,06грн/р.день *132 р.дні = 82 903,92грн..
Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на підтвердження обізнаності позивача з нарахованими сумами під час звільнення, а тому доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду та наявність правових підстав для застосування строку позовної давності, суд відхиляє як неспроможні.
Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Частиною 2 ст.97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
Колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців (ст.10 КЗпП України).
Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали (ч.1 ст.5 Закону України "Про колективні договори і угоди").
Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду (ч.1 ст.9 Закону України "Про колективні договори і угоди").
За приписами ст.13 КЗпП України, ст.7 Закону України "Про колективні договори і угоди" зміст колективного договору визначається сторонами. У колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо форм, системи, розмірів заробітної плати, інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників (ст.18 КЗпП України). Указом Президента України від 24.02.202 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" передбачено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Згідно з ч.1 ст.11 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.
Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" визначено, що цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану.
Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (п.2 Прикінцевих положень КЗпП України).
Таким чином, положення Закону України "Про правовий режим воєнного стану", які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.
При цьому, системний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що дія Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022.
У п.п.3.2.21 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002 - 2006 роки (із змінами та доповненнями) визначено, що при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, передбачена виплата одноразової матеріальної допомоги в залежності від стажу роботи в галузі та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті в залежності від стажу роботи в галузі. Відповідно до п.2.3 зазначеної угоди, жодна із сторін в період дії угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань.
За спільною домовленістю сторін в угоду можуть вноситись зімни та доповнення, при цьому вони не повинні погіршувати умови праці, трудові і соціальні гарантії, передбачені законодавством України та цієї угодою (п.2.4 угоди).
Відповідачем не надано доказів внесення змін до угоди стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належних працівникам додаткових виплат, зокрема, одноразової матеріальної допомоги та додаткової матеріальної допомоги.
Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15), у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16), у постанові від 15.06.2020 р. (справа № 337/1279/17, провадження № 61-14960ск19).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні.
Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.
Висновки суду за результатами розгляду позову
Таким чином, в судовому засіданні встановлено порушення відповідачем права позивача на своєчасне отримання належних йому при звільненні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути: одноразову матеріальну допомогу при виході на пенсію у розмірі 168 633 (сто шістдесят вісім тисяч гривень шістсот тридцять три) грн. 10 коп., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 р. - 14 886 ( чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 р. - 16104 ( шістнадцять тисяч сто чотири) грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 р. - 18 168 ( вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім) грн., середній заробіток за період з 31.08.2024 р. по 28.02.2025 р. у розмірі 82 903 ( вісімдесят дві тисячі дев`ятсот три) грн. 92 коп. Усього стягнути 282527 (двісті вісімдесят дві тисячі п`ятсот двадцять сім) грн. 02 коп.
Підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника не вбачається. Судом відхилені доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності з мотивів, викладених вище.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення.
Щодо судових витрат
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, позивач є особою, звільненою від сплати судового збору, на користь Держави підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 2825 (дві тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн. 27 коп.
Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).
Як убачається із замовлення до договору про надання правової допомоги клієнту надано послуги із супроводу цивільної справи щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та супутніх вимог. Згідно наданого розрахунку дані витрати складають 10000 грн. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг, складовими послугами адвоката зазначено зустріч з клієнтом, надання консультацій, пошук та аналіз судової практики та застосування законодавства, складання стратегії представництва клієнта у судових засіданнях, складання процесуальних документів (позовної заяви, направлення адвокатського запиту, представництво клієнта). Проте, зустріч з клієнтом не є видом адвокатської послуги, з огляду на ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Крім того, пошук та аналіз судової практики, застосування законодавства, визначення стратегії, входить до послуг адвоката зі складання позовної заяви. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача належать витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Саме такий розмір витрат відповідає критерію реальності та необхідності. В задоволенні вимог в іншій частині слід відмовити. 
Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 19, 60, 79-81, 141,174, 235, 247, 258-259,263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), представник позивача - адвокат Кучер Ганна Миколаївна (адреса місцезнаходження: 22100, Вінницька обл., Хмільницький р-н., м. Козятин, вул. Пилипа Орлика, буд. 12, офіс 307) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5) про стягнення заборгованості з виплати одноразової матеріальної допомоги при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , одноразову матеріальну допомогу при виході на пенсію у розмірі 168 633 (сто шістдесят вісім тисяч гривень шістсот тридцять три) грн. 10 коп., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 р. - 14 886 ( чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 р. - 16104 ( шістнадцять тисяч сто чотири) грн., матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 р. - 18 168 ( вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім) грн., середній заробіток за період з 31.08.2024 р. по 28.02.2025 р. у розмірі 82 903 ( вісімдесят дві тисячі дев`ятсот три) грн. 92 коп. Усього стягнути 282527 (двісті вісімдесят дві тисячі п`ятсот двадцять сім) грн. 02 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, ЄДРПОУ 40075815) на користь Держави судовий збір в розмірі 2825 (дві тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн. 27 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 07.08.2026 р.

Суддя: О.А. Дурач