ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 340/3062/26

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 червня 2026 року в адміністративній справі №340/3062/26 (головуючий суддя першої інстанції - Петренко С.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 11.05.2026 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №R315054 від 04.02.2026 року, а також поновити строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 року адміністративну справу №340/3062/26 передано за підсудністю до Олександрійського міскрайонного суду Кіровоградської області.

Ухвалою Олександрійського міскрайонного суду Кіровоградської області від 11.06.2026 року заяву залишено без руху та надано позивачу строк десять днів для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів, які підтверджують поважність причин пропуску звернення до адміністративного суду.

19.06.2026 року позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Поважність підстав пропуску такого строку обґрунтовує тим, що у період з 01.04.2026 року по 11.05.2026 року з`ясовував обставини за відкритим виконавчим провадженням щодо притягненням його до адміністративної відповідальності за постановою про адміністративне правопорушення №R315054 від 04.02.2026 року.

Ухвалою Олександрійського міскрайонного суду Кіровоградської області від 22 червня 2026 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі частин першої та другої статті 123 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки суд формально застосував десятиденний строк звернення до суду, не встановивши належним чином момент, з якого позивач фактично дізнався про порушення свого права. Вважає, що суд першої інстанції не встановив дату належного вручення постанови або інший юридично значимий момент, з якого повинен обчислюватися строк звернення до суду, а тому висновок про його пропуск є передчасним та необґрунтованим.
Відповідач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у поновленні строку звернення до суду та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах позову відсутні належні докази, які свідчать про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, у зв`язку з чим, строк звернення до суду позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Позивачем оскаржується постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 №R315054 від 04.02.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності
Таким чином, для визначення початку перебігу строку звернення потрібно виходити не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
Відтак, необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі №260/1893/19, відповідно до якої законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Судом апеляційної інстанції згідно наданих документів встановлено, що позивачу вже 15.03.2026 року було відомо про наявність постанови ТЦК.
Відповідно до наявних в матеріалах справи заяв позивача про зупинення виконавчого провадження від 15.03.2026 року, ОСОБА_1 вказав, що він є боржником у виконавчому провадженні №80462484, відкритому на підставі постанови у справі про адміністративне правопорушення №R315054 (а.с.5-6).
Тобто, позивач був достеменно обізнаний про наявність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, що є предметом оскарження в даній справі. 
Натомість, позивач не проявив ніяких активних дій щодо отримання копії вказаної постанови як з матеріалів виконавчого провадження, так і безпосередньо у відповідача.
З адміністративним позовом про оскарження постанови про адміністративне правопорушення №R315054 ОСОБА_1 звернувся до суду лише 11.05.2026 року.
На думку колегії суддів, така пасивна поведінка позивача щодо захисту своїх прав та інтересів не є поважною підставою для поновлення строку звернення до суду з позовом у справі, яка віднесена до категорії термінових справ.
З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, що перешкоджали позивачу звернутися до адміністративного суду в межах строку, встановленого законом.
Зважаючи на викладене, заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, задоволенню не підлягає.
Згідно частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Враховуючи викладене суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами позивачу.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 червня 2026 року в адміністративній справі №340/3062/26 залишити без задоволення.
Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 червня 2026 року в адміністративній справі №340/3062/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко