Справа № 209/3267/26
Провадження № 2/209/2388/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського
у складі:головуючого судді – Корнєєвої І.В.
за участі секретаря судового засідання –Пиндик Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Просить суд розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 липня 1975 року Виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області,актовий запис №16.
Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. 30 років назад подружжя припинило шлюбні відносини, спільно не проживають , спільне господарство не ведеться , спільне життя у них не склалося через не сумісність характерів , примирення та збереження шлюбу неможливе так, як перебування у шлюбі суперечить їх спільним інтересам.
Інших заяв та клопотань по справі не надійшло.
Ухвалою суду від 29.05.2026 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання.
Відповідачу ОСОБА_2 були направлені ухвала про відкриття провадження , позовна заява з додатком документів , з роз`ясненням права подачі відзиву на позов. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалася. Інших заяв та клопотань по справі не надійшло.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі« розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного..
Як вбачається із свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , виданого повторно 09.04.2026 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського межрегіонального управління Міністерства юстиції України, 12 липня 1975 року , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб , актовий запис №16.
Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей.
Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до статтей 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Як вбачається із ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач не заявив вимог про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору .
Відповідач не зазначила про намір після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273, 280, 354-355 ЦПК України, 
УХВАЛИВ :
Позовну заяву позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.
Шлюб , укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований 12 липня 1975 року Виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області,актовий запис №16, свідоцтв про одруження серія НОМЕР_1 , виданого повторно 09.04.2026 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського межрегіонального управління Міністерства юстиції України ,-розірвати.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Копію рішення після набрання законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Корнєєва