П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/12757/26
Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 8 травня 2026р. про відмову у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,
В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2026р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо невиплати йому - ОСОБА_1 заборгованості з нарахованої суми пенсії за період з 1.04.2019р. по 31.05.2021р. в сумі 118 669,55грн. на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2021р.;
- стягнути з ГУ ПФУ на його користь заборгованість із виплати недоотриманої суми пенсії за період з 1.04.2019р. по 31.05.2021р. в сумі 118 669,55грн..
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 8 травня 2026р. відмовлено у відкритті провадження у справі.
Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги та зміни ухвали суду в частині мотивів відмови, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 4 ст.317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини по даній справі є такими, що вирішені рішенням суду від 1.04.2021р. у справі №420/3047/21, яке набрало законної сили, та які підлягають вирішенню на стадії виконання рішення суду згідно із Розділом IV КАС України (Процесуальні питання, пов`язані з виконання судових рішень в адміністративних справах).
Таким чином, суд вважав, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, однак неправильно застосував норми процесуального законодавства, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно із ч.2 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений ст.381-1 КАС України.
Відповідно до ч.2 ст.381-1 КАС України суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Таким чином, нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду.
Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Окрім того, відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення регламентовано ст.378 КАС України.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Як вбачається із обставин справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1.04.2021р. у справі №420/3047/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести з 1.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах, визначених в довідці про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії від 4.02.2021р. №ЮО85235.
На підставі вищевказаного рішення відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 1.04.2019р..
Так, за період з 1.04.2019р. по 31.05.2021р. утворилась заборгованість з виплати пенсії в розмірі 119 435,6грн..
Позивач зазначає, що за період з моменту набрання рішенням законної сили (6.05.2021р.) по квітень 2026р. відповідачем в рахунок погашення заборгованості перераховано лише 766,05грн..
Також позивач зазначає, що на його звернення щодо виплати заборгованості ГУ ПФУ в Одеській області листом від 13.04.2026р. №19097-15085/К-02/8-1500/26 повідомило, що «Залишок боргу буде в подальшому виплачуватись згідно з чинним законодавством після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з урахуванням Постанови №821».
Надаючи оцінку вказаному, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 у позовних вимог не оскаржує дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо застосування Постанови КМУ від 14.07.2025р. №821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків та виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
Натомість, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати відповідача виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2021р. на підставі якого позивачу має бути виплачена заборгованість пенсії за період з 1.04.2019р. по 31.05.2021р. в сумі 118 669,55грн..
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу вирішені у судовому порядку в рамках справи №420/3047/21, а питання яке ставить позивач у цьому позові стосується способу та порядку виконання рішення суду.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача щодо невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення.
Таким чином, для відновлення порушених прав позивача слід подавати відповідну заяву в порядку ст.378 КАС України, а не новий адміністративний позов із вимогами про виконання попереднього судового рішення.
При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта, що у постанові від 28 жовтня 2025р. у справі №380/7706/22 Верховний Суд підтвердив необхідність зміни способу та порядку виконання судового рішення і зазначив про неправомірність будь-якого формалістичного підходу до тлумачення статті 378 КАС, який дозволяє суб`єкту владних повноважень зловживати процесуальними правами шляхом затягування виконання рішення, особливо у випадках, коли такий підхід нівелює реальне поновлення прав заявника.
Відповідно до положень ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1); у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі (пункт 2).
Судова колегія зазначає, що спірні правовідносини мають бути вирішені в межах виконання рішення у справі №420/3047/21, а не окремого позову. Тому розгляд справи №420/12757/26 за правилами адміністративного судочинства неможливий, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, а не пункту 2 вказаної частини, як вказав суд першої інстанції. 
Відтак, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині підстав відмови у відкритті провадження, оскільки це не призвело до неправильного вирішення питання відкриття провадження у справі.
Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.11.2023р. у справі №420/6135/22, від 30.01.2024р. у справі №320/19014/23р. та від 30.01.2024р. у справі №640/20021/22.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на викладене, судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у відкритті провадження у справі, а в решті - залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170,311,312,317,325,328 КАС України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 8 травня 2026р. про відмову у відкритті провадження змінити в частині мотивів відмови у відкритті провадження у справі.
В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 8 травня 2026р. залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

Г.П. Казанчук