Справа № 216/4035/26
провадження 2/216/3633/26

РІШЕННЯ
іменем України
14 липня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Скиби М.М., 
за участю секретаря судового засідання Сирко І.В.,
відповідачки ОСОБА_1 , 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, -

в с т а н о в и в:
Представниця товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я. звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами.
Позовна заява мотивована тим, що 11.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачкою було укладено договір № 83760, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 13 750 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій. Договір було укладено у вигляді електронного документ у відповідності до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Банк умови договору виконав в повному обсязі, тоді як відповідачкою не було сплачено кредитні кошти, та проценти у встановлений договором строк, та станом на 07.05.2026 заборгованість відповідачки становить 38 070,78 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 13 389,58 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 22 880,20 грн, заборгованість за комісіями – 1801 грн. 
28.01.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредіплюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення прав вимоги № 28012025, за яким останньому передало (відступило) права вимоги до відповідачки за договором споживчого кредиту № 83760.
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки вищевказану суму заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі.
У судове засідання представниця позивача Сердійчук Я. не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.
Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що не заперечує факту укладення кредитного договору з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс», також визнає заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 13 389,58 грн, в іншій частині позову просила відмовити позивачу з урахуванням воєнного стану в країні, та зменшити витрати на правничу допомогу. 
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачкою було укладено в електронній формі договір № 83760 (далі – Договір), за яким Позичальник засвідчує, що до укладення Договору отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за першим траншем, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною Договору, Правилами надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту Кредитодавця, інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua (п. 1.2 Договору).
Розділом 2 Договору визначено, що тип кредиту – кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 69 306 грн. 
Перший транш в сумі 13 750 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору. 
Другий транш, в сумі, що не може перевищувати 55 556 грн надається не пізніше наступного дня після погодження Кредитодавцем заяви/звернення Позивальника про отримання другого траншу.
Проценти за користування першим траншем нараховуються за ставкою 250 % річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 550 % річних (п. 2.3 Договору). 
Згідно п. 2.2.2 Договору перший транш в сумі 13750.00 грн. (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 1047.20 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №71422 від 30.03.2021 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 9952.80 грн. на рахунок/картку Позичальника № НОМЕР_1 , що відкрито в банку код 305482-АТ Ощадбанк (Дніпропетровська обл.) у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2750.00 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Відповідно до п. 2.5 Договору комісія за надання першого траншу складає 2750 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 20 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.2 цієї індивідуальної частини. Комісія за надання другого траншу не може перевищувати 7500 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день отримання другого траншу за ставкою, що не може перевищувати 25% від загальної суми другого траншу за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено умовами заяви/звернення Позичальника, згідно п. 2.2.3 цієї індивідуальної частини. 
Загальний строк кредитування складає 1476 днів (п. 2.6 Договору). 
Факт перерахування грошових коштів первісним кредитором відповідачу підтверджується платіжним дорученням №CRD _333901 від 11.09.2021 року.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти на умовах визначених Договором, тоді як остання свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
28.01.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредіплюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 28012025, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема до відповідачки, за Договором, що підтверджується витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, щодо відповідача.
Згідно розрахунку, заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 07.05.2026 становить 38 070,78 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 13 389,58 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 22 880,20 грн, заборгованість за комісіями – 1801 грн. 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі, а тому на них поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин – дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання, та в добровільному порядку не повернула позивачеві, як правонаступнику, кредитні грошові кошти, тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 13389,58 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 22880,20 грн. 
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями на суму 1801 грн. суд зазначає насутпне.
Відповідно до п. 2.4. договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 гривень.
Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 гривень.
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу не може перевищувати 1.00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу не може перевищувати 200.00 грн.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України Про споживче кредитування, у зв`язку із чим у Законі України Про захист прав споживачівтекст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування.
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України Про захист прав споживачів з набуттям чинності Закону України Про споживче кредитування залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України Про споживче кредитування, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України Про споживче кредитування до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України Про споживче кредитування передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України Про споживче кредитування Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України Про споживче кредитування та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України Про споживче кредитування розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України Про споживче кредитування після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України Про споживче кредитування умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України Про споживче кредитування щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 вказано: якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.
Також у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України Про споживче кредитування. Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.
Однак у відповідному кредитному договорі укладеному між первісним кредитором та відповідачем не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з управлінням та обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які первісним кредитором встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Враховуючи, що первісний кредитор та позивач не зазначили та не надали доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору №83760, п. 2.4. кредитного договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.
Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом суд зазначає є наступне. 
Відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Разом з тим вказана норма закону не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки, як було з`ясовано в судовому засіданні у відповідача, військовослужбовець відносно якого відповідачем було надано відповідну довідку про перебування його в полоні є сином відповідача, а не чоловіком, а нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснено за період з 11.09.2021 по 11.03.2023 року, тобто до набрання чинності законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" яким ч. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено в чинній редакції що з урахуванням принципу відсутності зворотньої дії закону у часі унеможливлює застосування відповідних норм до спірних правовідносин.
З огляду на наведене суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 36 269,78 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 13389,58 грн та заборгованості за процентами за кредтним договором у сумі 22880,20 грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу.
За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2026 рік, складала 3328 грн.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а відтак враховуючи звернення позивача до суду з позовом в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» розмір судового збору склав 2662,40 грн.
Враховучи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 529,28 грн.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги з рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з договору про надання правничої допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, витягу з акту № 33 про надання юридичної допомоги від 30.04.2026, позивачу було надано послуги правничої допомоги у вигляді усної консультації, та складення позовної заяви. Вартість наданих послуг оцінено в розмірі 13 000 грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягали б стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 12 350 грн., разом з тим враховуючи заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами у зв`язу з їх неспівмірністю, суд з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача слід зменшити до 3000 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд –
у х в а л и в:
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 83760 від 11.09.2021 в сумі 36 269,78 грн. (тридцять шість тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 78 коп.)
В задоволенні решти вимог - відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір в сумі 2 529,28 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять гривень 28 коп.) , та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. (три тисячі гривень).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Відомості про сторони: 
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ: 42640371.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя           М.М.СКИБА