Справа № 302/691/26 
Провадження № 2/302/453/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

04.08.2026 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – Пухальського С. В.,
за участю секретаря судового засідання – Бобонич Н. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25 жовтня 2010 року відповідачка звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
Позивач зазначив, що підписанням анкети-заяви відповідачка приєдналася до запропонованих банком умов обслуговування, які діяли на момент укладення договору та були розміщені на офіційному вебсайті банку. Між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачці картковий рахунок та встановив кредитний ліміт, яким остання могла користуватися шляхом здійснення операцій із використанням платіжної картки.
Також 26 жовтня 2010 року відповідачкою було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою вона підтвердила ознайомлення з умовами надання кредиту, розміром процентної ставки, порядком погашення заборгованості та іншими фінансовими умовами користування кредитними коштами.
За твердженням позивача, відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшувався та становив 46 000,00 грн. У процесі користування рахунком відповідачка отримувала та використовувала кредитні кошти, здійснювала операції за рахунком, а також частково погашала заборгованість, що підтверджується випискою за рахунком та розрахунком заборгованості.
Позивач зазначив, що після закінчення строку дії первісної платіжної картки відповідачці неодноразово видавалися нові кредитні картки, зокрема картки типу «Універсальна», «PKMMU UNEMBOSSED CREDIT» та «Універсальна GOLD», що забезпечувало їй безперервний доступ до відкритого карткового рахунку та можливість користування встановленим кредитним лімітом.
Також позивач вказав, що у процесі користування кредитним рахунком відбувалися зміни умов кредитування, зокрема процентної ставки, про що відповідачка була повідомлена шляхом доступності відповідної інформації у мобільному додатку «Приват24», на офіційному вебсайті банку, а також шляхом підписання 16 липня 2021 року паспорта споживчого кредиту.
Крім того, 04 квітня 2023 року відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої їй було видано додаткову кредитну картку № 4149629344885835 типу «Універсальна GOLD» та погоджено умови подальшого користування кредитним рахунком, у тому числі процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 40,8 % річних.
Позивач зазначив, що банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачці можливість користуватися кредитними коштами у межах встановленого кредитного ліміту. Водночас відповідачка належним чином свої зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів та сплати процентів не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість.
За розрахунком позивача, станом на 05 травня 2026 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 48 220,59 грн, яка складається із:
?37 899,43 грн – заборгованість за тілом кредиту;
?10 321,16 грн – заборгованість за простроченими процентами.
Посилаючись на положення статей 509, 525, 526, 530, 610, 629, 1050, 1054, 1066, 1069 Цивільного кодексу України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2010 року у розмірі 48 220,59 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою суду від 28 травня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Водночас визначено, що формування та зберігання матеріалів цивільної справи здійснюється у змішаній формі – у паперовій та електронній формах.
Ухвалою суду від 11 червня 2026 року постановлено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи вона повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за відомою суду адресою її проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному вебпорталі судової влади України.
З огляду на те, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, а відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, повторно не з`явилася у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, суд відповідно до статей 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємному зв`язку відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що 25 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої між сторонами виникли договірні правовідносини щодо відкриття та обслуговування банківського рахунку, надання банківських послуг та кредитування.
Відповідно до зазначеної заяви відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які разом із заявою становлять змішаний договір, що включає договір банківського рахунку, договір споживчого кредитування та договір обслуговування платіжного інструменту.
На виконання умов договору 26 жовтня 2010 року відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 типу «Універсальна», на яку було встановлено кредитний ліміт. Надалі в процесі користування картковим рахунком розмір кредитного ліміту змінювався та, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, був збільшений до 46 000 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачка користувалася відкритим картковим рахунком та наданим кредитним лімітом, здійснювала операції з використання кредитних коштів, а також частково погашала заборгованість, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості.
У подальшому відповідачці для користування рахунком та кредитним лімітом видавалися інші платіжні картки, зокрема:
?№ НОМЕР_2 строком дії до 02/18;
?№ НОМЕР_3 строком дії до 05/18;
?№ НОМЕР_4 строком дії до 07/21;
?№ НОМЕР_5 строком дії до 08/25;
?№ НОМЕР_6 строком дії до 01/28.
04 квітня 2023 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою підтвердила приєднання до чинних на цей час умов обслуговування, а також погодила умови користування банківськими послугами, у тому числі щодо кредитування за картковим рахунком.
Відповідно до зазначеної заяви відповідачці було оформлено кредитну картку № 4149629344885835 типу «Універсальна GOLD», а умови користування кредитними коштами, порядок нарахування процентів та інші істотні умови кредитування визначалися відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг і тарифів банку.
Судом також установлено, що у процесі користування кредитним рахунком відбулася зміна процентної ставки за користування кредитними коштами, яка з 04 квітня 2023 року відповідно до підписаної відповідачкою заяви про приєднання становила 40,8 % річних.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 25 жовтня 2010 року та випискою по рахунку, відповідачка неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів та сплати передбачених договором платежів.
Станом на 05 травня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 48 220,59 грн, з яких:
?37 899,43 грн – заборгованість за тілом кредиту;
?10 321,16 грн – заборгованість за простроченими процентами.
Доказів повного чи часткового погашення зазначеної заборгованості, припинення кредитного зобов`язання або наявності інших обставин, які б свідчили про відсутність заборгованості перед банком, матеріали справи не містять.
Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом установлено, що відповідачка, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», погодилася з умовами кредитування, порядком користування кредитними коштами та обов`язком їх повернення. Вказаний договір за своєю правовою природою є договором приєднання, оскільки його умови визначені банком у стандартній формі, а відповідачка шляхом підписання заяви приєдналася до них. 
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Досліджені судом докази свідчать, що між сторонами було досягнуто згоди щодо основних умов кредитування, зокрема виду кредиту, порядку надання кредитних коштів, способу їх використання, строку кредитування та порядку сплати процентів. Зокрема, умовами договору передбачено надання відповідачці відновлюваної кредитної лінії шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці, із можливістю користування кредитними коштами для споживчих потреб. 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд враховує, що факт надання кредитних коштів відповідачці підтверджується не лише умовами укладеного договору, а й фактичним користуванням нею кредитним рахунком та проведенням операцій за кредитною карткою. Виписка за договором № б/н містить відомості про здійснення відповідачкою операцій із використанням кредитного ліміту, а також подальше нарахування банком процентів за користування кредитними коштами. 
При цьому сам факт користування кредитними коштами та здійснення часткових платежів за кредитним рахунком свідчить про прийняття відповідачкою умов договору та фактичне виконання сторонами правовідносин, що виникли на його підставі.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Разом з тим, відповідачка свої зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів та сплати передбачених договором платежів належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розмір якої підтверджений наданим банком розрахунком та випискою за рахунком. 
Відповідачка не надала суду доказів на спростування факту укладення кредитного договору, отримання та використання кредитних коштів, правильності нарахування заборгованості або доказів належного виконання нею зобов`язань за договором.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт існування між сторонами кредитних правовідносин, факт надання відповідачці кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за кредитним договором суд зазначає таке.
Як убачається з розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на 05 травня 2026 року за договором № б/н від 25 жовтня 2010 року обліковується заборгованість у загальному розмірі 48 220,59 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 37 899,43 грн та заборгованості за простроченими процентами у розмірі 10 321,16 грн.
Судом перевірено зазначений розрахунок у сукупності з іншими доказами, зокрема випискою за рахунком відповідачки, довідками про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідками про видані картки, заявами про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та паспортом споживчого кредиту.
Надані позивачем докази містять відомості про рух коштів за кредитним рахунком, здійснення відповідачкою операцій із використанням кредитного ліміту, нарахування процентів за користування кредитними коштами та часткове погашення заборгованості. 
При цьому суд враховує, що виписка за рахунком є документом, який відображає фактичний рух коштів за банківським рахунком, а тому у сукупності з іншими доказами може підтверджувати як факт користування кредитними коштами, так і розмір сформованої заборгованості.
Суд також бере до уваги, що відповідачка не надала власного розрахунку заборгованості, не навела конкретних заперечень щодо правильності визначення розміру основного боргу чи процентів, а також не надала доказів повного або часткового погашення заборгованості, які б спростовували заявлений позивачем розмір вимог.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що розмір заявленої до стягнення заборгованості підтверджений належними та допустимими доказами, а саме:
?заборгованість за тілом кредиту у розмірі 37 899,43 грн підтверджується фактом використання відповідачкою кредитного ліміту та відображеним у виписці рухом коштів за рахунком;
?заборгованість за процентами у розмірі 10 321,16 грн підтверджується умовами кредитного договору, заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також розрахунком заборгованості.
Щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами суд зазначає, що сторонами було погоджено порядок та розмір плати за користування кредитом. Зокрема, відповідно до заяви про приєднання від 04 квітня 2023 року відповідачка погодила умови кредитування, за якими процентна ставка за користування кредитними коштами становила 40,8 % річних. 
Матеріалами справи підтверджується, що банк здійснював нарахування процентів відповідно до погоджених сторонами умов, а заявлена до стягнення сума процентів не є штрафною санкцією, пенею чи іншим видом відповідальності, а є платою за користування кредитними коштами.
Таким чином, враховуючи встановлений факт укладення кредитного договору, отримання відповідачкою кредитних коштів, користування ними та невиконання нею обов`язку щодо повернення кредиту і сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2010 року у розмірі 48 220,59 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню в повному обсязі, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки.
Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, у зв`язку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 280–283 ЦПК України, статтями 526, 530, 610, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2010 року у розмірі 48 220 (сорок вісім тисяч двісті двадцять) гривень 59 копійок, що складається з:
?37 899 (тридцять сім тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 43 копійки – заборгованість за основною сумою кредиту;
?10 321 (десять тисяч триста двадцять одна) гривня 16 копійок – заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених ЦПК України, не подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу.
У разі подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, заочне рішення набирає законної сили після залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або після ухвалення за результатами апеляційного перегляду рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Пухальський С. В.