Справа № 490/5654/26
н\п 2/490/4211/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги,
ВСТАНОВИВ:

22.06.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій представник позивача просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за типовим індивідуальним договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами в розмірі 13215,68 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що КП «Миколаївкомунтранс» є офіційним виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення) на території зокрема, Центрального району м. Миколаєва.
Згідно довідки про осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.02.2022 року по 12.06.2026 року, встановлено, що кількість осіб, яка зареєстрована за вищезазначеною адресою складає чотири особи, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та також зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є споживачами послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення). Право на пільги жодна з вищезазначених осіб не має.
За адресою АДРЕСА_1 , надання послуг з управління (поводження) побутовими відходами здійснюється за ручною схемою збирання та вивезення відходів.
Позивач стверджує, що протягом всього часу дії Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами, боржники жодного разу не звертався до Позивача з приводу неякісного надання послуги з управління (поводженням) побутовими відходами (вивезення), надання її не в повному обсязі або не ненадання взагалі.
Крім того, позивач вказує, що в порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типового індивідуального договору про надання послуг з управління з побутовими відходами, боржники жодного разу не здійснювали оплату за надану КП «Миколаївкомунтранс» послугу з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) та абонентської плати, в зв`язку з чим у Боржників згідно із розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.02.2022 року по 31.05.2026 року сформувалась заборгованість перед Позивачем за фактично надану комунальну послугу з управління (поводження) побутовими відходами та абонентської плати в розмірі 13215,68 грн. Несплата Боржниками коштів за надану послугу з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) в повному обсязі ставить під загрозу належне санітарне утримання території, зокрема, Центрального району м. Миколаєва обслуговування якого здійснює КП «Миколаївкомунтранс» та власне і фінансово-економічне благополуччя підприємства.
За урахуванням наведеного вище, позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
22.06.2026 року матеріали справи передано судді.
Ухвалою судді від 24.06.2026 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 24.06.2026 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
26.06.2026 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Цього ж дня відповідачку було ознайомлено з матеріалами справи та надано копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження від 24.06.2026 року, до відома. 
09.07.2026 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 про розгляд справи за участю сторін, в якій остання посилається на те, що особисто бажає приймати участь у розгляді справи. 
19.07.2026 року відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 та будь-яких угод між ним та мешканцями будинку і стягувачем на вивезення побутових відходів не укладалося, а тому послугами на вивезення побутових відходів відповідачі не користувалися. Зазначають, що такі відходи у них відсутні, а утилізацію відходів вони проводять в компостній ямі на своїй земельній ділянці, будівельне сміття якщо і виникає, то відповідачі вивозять його замовляючи машину по оголошенню. 
Крім того, зазначає, що з початку повномасштабного вторгнення в Україну – 24.02.2022 року, всі члени родини в період з 24.03.2022 року по 12.04.2024 року за місцем реєстрації не проживали, а проживали за адресою: АДРЕСА_2 . За такого, твердження стягувача, що були побутові відходи в цей час і надавалися послуги є безпідставними, а тому позивачем надано суду недостовірні дані про борг, з яким відповідачі не погоджуються. 
15.07.2026 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що доводи відповідачів у відзиві на позовну заяву вваж є не обґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Посилання відповідачів на те, що вони не користуються послугами позивача, не укладали жодного договору на послуги, тобто не виступали замовниками послуги з позивачем є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки відповідно до абз.1 ч.1ст.25 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачі, зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Пунктом 2.24. Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради № 12/21 від 2007-04-19 (зі змінами та доповненнями, внесеними рішеннями №27/51 від 18.09.08, №28/10 від 16.05.13), далі Правила благоустрою, встановлено, що або зареєстровані мешканці домоволодінь, зобов`язані укладати договори типової виробники відходів суб`єкти господарювання, установи і організацій, домовласники форми на послуги з вивезення побутових відходів (збирання, зберігання. послуг з вивезення відходів, визначеним чинним законодавством.
Зазначив, що послуги з поводження з побутовими відходами надаються на умовах Публічного договору приєднання, який був оприлюднений в установленому законодавством порядку, а отже з 01.02.2022 року відповідача фактично приєдналися до Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами. Звертає увагу на те, що згідно правових висновків Верховного Суду, для виникнення правовідносин з вивезення побутових відходів на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень іншої сторони. 
Разом з тим, позивач акцентує увагу на те, що в 2026 році КП «Миколаївкомунтранс» звернулося до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачів заборгованості, проте 18.05.2026 року ухвалою вищезазначеного суду по справі №490/1933/26, виданий 11.03.2026 року судовий наказ було скасовано за заявою відповідачів, а отже відповідачі весь цей час знали про наявність спору між ними та позивачем і наявність заборгованості, проте з того часу і до тепер жодного звернення, скарги чи пропозиції до КП «Миколаївкомунтранс» від відповідачі не надходило, що свідчить про свідоме ігнорування відповідачами наявність правовідносин з офіційним виконавчем послуги з управління (поводженням) побутовими відходами і не бажання взаємодіяти з виконавцем послуги, що і змусила позивача 22.06.2026 року, після скасування судового наказу, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. 
Крім цього, звертає увагу суду на те, що з наданих відповідачами до відзиву на позовну заяву довідок про перебування їх на обліку як ВПО в різний період, у позивача вбачаються підстави для здійснення перерахунку плати за послугу з управління (поводження) побутовими відходами. 
21.07.2026 року до суду надійшла заява від позивача про зменшення позовних вимог. В обгрунтування заяви посилаються на те, що 10.07.2026 року до КП «Миколаївкомунтранс» від відповідача по справі ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, разом з документами, з яких вбачаються підстави для здійсеннян перерахунку за надання послуги з управління побутовими відходами на громадян: ОСОБА_2 за період з 24.03.2022 року по 14.12.2022 року; ОСОБА_4 , за період з 24.03.2022 року по 14.12.2022 року; ОСОБА_3 , за період з 24.03.2022 року по 12.04.2024 року та ОСОБА_1 за період з 04.08.2022 року по 23.01.2023 року., з доданих довідок до відзиву про перебування (не перебування) на обліку ВПО. Зважаючи на наявність підстав, про які позивач дізнався після пред`явлення позовної заяви, у КП «Миколаївкомунтранс» виникла необхідність у зменшенні позовних вимог на суму 2240,93 грн. (дві тисячі двісті сорок гривень 93 копійок), тобто на суму заборгованості, згідно якої зроблено перерахунок на громадян: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за період з 04.08.2022 року по 23.01.2023 року, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог (в зв`язку із перебуванням вищезазначених осіб як ВПО в м.Одеса).
За такого, позивач остаточно просисть стягнути заборгованість за надання послуги з управління побутовими відходами у розмірі 10974,75 грн. (десять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири гривні 75 копійок).
Відзиву чи заперечень на заяву про зменшення позовних вимог від відповідачів не надходило.
Ухвалою суду від 31.08.2026 року у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про перехід до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відмовлено.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з приписами ч. 1, 3, 4 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Критерієм якості послуг з вивезення побутових відходів є дотримання графіка вивезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, дотримання вимог законодавства щодо надання послуг з вивезення побутових відходів. Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про управління відходами» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері управління відходами, запобігати забрудненню відходами навколишнього природного середовища.
Відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради №171 від 15.06.2021 року «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території м. Миколаєва», КП «Миколаївкомунтранс» було визнано виконавцем послуг по вивезенню побутових відходів, зокрема, на території Центрального району міста Миколаєва на десять років. 
Типовий індивідуальний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, що є публічним договором приєднання, був офіційно оприлюднений на сайті Миколаївської міської ради за посиланням https://mkrada.gov.ua/content/kp-mikolaivkomuntrans.html, який набрав чинності 01 лютого 2022 року.
Згідно п. 3 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги тощо або мовчання. 
Відповідно до Публічної оферти до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами на територіях Центрального, Інгульського та Заводського районів міста Миколаєва нарахування плати за надання послуги з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами) здійснюється виходячи з кількості осіб, згідно з державною реєстрацією місця проживання у житловому приміщенні.
Згідно довідки про осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.02.2022 року по 12.06.2026 року, встановлено, що кількість осіб, яка зареєстрована за вищезазначеною адресою складає чотири особи, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та також зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є споживачами послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення). Право на пільги жодна з вищезазначених осіб не має.
Згідно до ч.2 ст. 31 ЗУ «Про управління відходами», утворювачі побутових відходів зобов`язані укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами. 
14.06.2024 року Типовий індивідуальний договір про надання послуг з управління побутовими відходами, що є публічним договором приєднання, був офіційно оприлюднений на сайті Миколаївської міської ради, який набрав законної сили 15.07.2024 року, яка є датою набрання чинності рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.06.2024 року №925 «Про встановлення тарифів на послуги з управління побутовими відходами». Проте, на підставі рішення ВК ММР №1260 від 24.07.2024 року було призупинено з 15.07.2024 року дію рішення ВК ММР №925 від 12.06.2024 року і відповідно, введення в дію Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами. 
Рішенням ВК ММР №1340 від 14.08.2024 року «Про внесення змін та поновлення дії рішення ВК ММР від 12.06.2024 №925 «Про встановлення тарифів на послуги з управління побутовими відходами», було зокрема поновлено з 01.09.2024 року дію рішення ВК ММР від 12.06.2024 року №925, та відповідно введено в дію Типовий індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами, який набрав чинності з 01.09.2024 року. 
У зв`язку із вищезазначеним, враховуючи ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть відповідальність зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, кожен зі споживачів, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01.02.2022 року фактично приєдналися до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами та Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами.
Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачами зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих житлово-комунальних послуг.
Суд зауважує, що відсутність між сторонами оформленого у письмовому вигляді договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідачів від обов`язку оплати фактично наданих та спожитих послуг. Зазначена правова позиція є сталою та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, а також Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/2625/16-ц.
Відповідно до п. 9 Постанови КМУ № 1070 від 10.12.2008 р. (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 р. № 318, що діяла на момент виникнення договірних відносин) плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 р. № 1010 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами», що діяла на момент виникнення договірних відносин. Оплата послуг здійснюється не пізніше ніж протягом останнього дня місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інше.
Згідно пп. 2 п. 11 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з поводження з побутовими відходами, пп. 2 п. 14 Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк надану послугу.
Відповідно до п.18 Типового індивідуального договору про надання послуг поводження з побутовими відходами та п. 19 Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу та згідно у разі застосування щомісячної системи оплати послуги споживач здійснює оплату за цим договором не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Згідно абз.2 п.2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами встановлюється органом місцевого самоврядування.
На момент укладання Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами обсяги надання послуг з вивезення побутових відходів розраховувались відповідно до затвердженого ВК ММР Рішення № 766 від 25.08.2021 року «Деякі питання надання послуг з поводження з побутовими відходами у м. Миколаєві» (далі Рішення ВК ММР №766 від 25.08.2021 р.), яким для мешканців одноквартирних будинків з присадибною ділянкою за відсутності одного або двох з видів благоустрою (каналізації та/або опалення) середньорічна норма утворення твердих побутових відходів (ТПВ) була встановлена на рівні 3,59 куб.м/рік з розрахунку на одного мешканця. Крім того, встановлено норму надання послуг із вивезення великогабаритних відходів у житловому секторі становить 8% (за об`ємом) від норми утворення ТПВ, а норма надання вивезення ремонтних (будівельних) відходів - 4% (за об`ємом) від норми утворення ТПВ, в розрахунку на одну людину, які додаються до норм ТПВ.
Протягом дії Типового індивідуального Договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типового індивідуального Договору про надання послуг з управління побутовими відходами вартість надання послуги з управління (поводження) побутовими відходами неодноразово змінювалась на підставі рішень органу місцевого самоврядування.
Відповідно до пп. 9.8. Правил №12/21 від 19.04.2007 року, зі змінами та доповненнями, на території міста Миколаєва впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження.
Відповідно до пп. 9.8 п. 9 Розділу «Організація робіт поводження з твердими побутовими відходами, великогабаритним сміттям, будівельними відходами тощо», які затверджені Рішенням № 28/10 від 16.05.2013 року «Про внесення змін та доповнень до рішення Миколаївської міської ради від 19.04.07 № 12/21 «Про затвердження Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві» на території міста впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження.
За адресою: м. Миколаїв, вул. Віталія Белінського, буд. 4, надання послуг з управління (поводження) побутовими відходами здійснюється за ручною схемою збирання та вивезення відходів.
Згідно з Графіком вивозу побутових відходів по приватному сектору Центрального району, що здійснюється за безконтейнерною схемою, який розміщений на офіційному веб-сайті Миколаївської міської ради та погоджений з департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради і затверджений КП «Миколаївкомунтранс», надання послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) з території місцезнаходження одноквартирного будинку з присадибною ділянкою за відсутності одного або двох з видів благоустрою (каналізації та/або опалення), який розташований по АДРЕСА_1 здійснюється щопонеділка.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість за адресою: АДРЕСА_3 за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.02.2022 року по 31.05.2026 року, що складається з послуги з управління (поводження) побутовими відходами та абонентської плати становить 13215,68 грн., що підтверджується історією фінансового стану за вказаний період.
В зв`язку із звіркою кількості зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 , з 01.02.2022 року плата нараховувалася на одну особу; в травні 2024 року споживачем було додатково донараховано плату за послугу на трьох споживачів починаючи з 01.02.2022 року та в подальшому з 01.05.2024 року плата за послугу нараховується на чотирьох осіб, які зареєстровані за вищезазначеною адресою. 
2026 року КП «Миколаївкомунтранс» звернулося до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачів заборгованості, проте 18.05.2026 року ухвалою вищезазначеного суду по справі №490/1933/26, виданий 11.03.2026 року судовий наказ було скасовано за заявою відповідачів, що підтверджується копією ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.05.2026 року по справі №490/1933/26.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були обліковані як внутрішньо переміщенні особи в управлінні соціального захисту населення в Хаджибейському районі: ОСОБА_2 – з 24.03.2022 року по 14.12.2022 року; ОСОБА_1 - з 04.08.2022 року по 23.01.2023 року; ОСОБА_3 – з 24.03.2022 року по 12.04.2022 року ( тобто в межах періоду нарахування заборгованості), що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, Департаменту праці соціальної політики управління соціального захисту населення в Хаджибейському районі.
З врахуванням змін до тарифів на послугу, які вносилися Рішеннями ВК ММР, за період з 01.02.2022 року по 31.05.2026 року заборгованість відповідачів за послуги з управління побутовими відходами складає 10974, 75 грн, що підтверджується заявою про зменшення позовних вимог, поданою позивачем, в якій позивач перерахував суму заборгованості, яка була здійснена на підставі наданих відповідачами Довідок про взяття зареєстрованих осіб як ВПО за межами міста Миколаєва за період з 24.03.2022 року по 14.12.2022 року та по 12.04.2024 року. Суд звертає увагу, що вказане відповідачами спростовано не було, адже свого розрахунку вони не надали. 
Будь-яких доказів, що відповідачі відмовлялися від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися, або надавалися не в повному обсязі, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в будинку та некористування послугами, або з претензіями щодо невиконання зобов`язань щодо надання неякісних послуг, відповідачами суду надано не було.
Спеціальними законами в сфері поводження з побутовими відходами є Закон України «Про відходи» (діяв на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 09.07.2023) та Закон України «Про управління відходами» (набрав чинності 09.07.2023).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про відходи», послуги з поводження з побутовими відходами - послуги з вивезення, перероблення та захоронення побутових відходів, що надаються в населеному пункті згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.35-1 цього Закону, поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм і правил. Власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами із споживачами. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів зобов`язаний укласти договори про надання послуг з перероблення та захоронення побутових відходів із суб`єктами господарювання, що надають такі послуги відповідно до правил благоустрою території населеного пункту, розроблених з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту. Договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами мають містити інформацію про укладені договори між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та/або захоронення побутових відходів.
Згідно із ст.1 Закону України «Про управління відходами» послуга з управління побутовими відходами - операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів, а також діяльність, пов`язана з організацією роботи системи управління побутовими відходами, що здійснюється виконавцем послуги з управління побутовими відходами.
Частинами 2, 3 статті 31 Закону України «Про управління відходами» встановлено, що утворювачі побутових відходів зобов`язані: 1) укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами; 2) забезпечувати передачу побутових відходів до системи управління побутовими відходами, а побутові відходи, на які поширюється розширена відповідальність виробника, - до системи приймання або роздільного збирання, створеної організаціями розширеної відповідальності виробників; 3) забезпечувати у встановленому порядку роздільне збирання відходів за наявності об`єкта оброблення відходів. Утворювачі побутових відходів мають права та обов`язки споживачів житлово-комунальних послуг, передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.33 цього Закону послуга з управління побутовими відходами є комунальною послугою і надається відповідно до законодавства про житлово-комунальні послуги та правил, встановлених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням регіональних та місцевих планів управління відходами та правил благоустрою населеного пункту. До складу послуги з управління побутовими відходами входять операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів. Суб`єкти господарювання, які здійснюють збирання та перевезення побутових відходів, визначаються органами місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконавчий орган місцевої ради на конкурсних засадах може визначити декількох суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність із збирання та перевезення побутових відходів, на території територіальної громади за територіальним принципом та/або за видами побутових відходів (змішані, великогабаритні, ремонтні, небезпечні).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Обов`язок споживача укласти договір передбачений п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п.7 ч.2 ст.6 Закону «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуги з управління побутовими відходами - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього ж Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачам послуги з вивезення побутових відходів, відповідачами суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідачів від отримання вказаних послуг, які надає позивач.
Як зазначається у ст.ст.530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ст. 610 та ст. 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як слідує зі ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Щодо доводів відповідачів, про не укладення договору з КП «Миколаївкомунтранс», слід зазначити наступне.
Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові у справі №210/5796/16-ц від 18.03.2019 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц.
Враховуючи наведені висновки, відсутність письмового договору про надання послуг, не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати за надані послуги.
Позивачем доведено, а відповідачами не спростовано, що останні не сплачували за спожиті комунальні послуги, а саме: послуги з поводження з побутовими відходами, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачі отримали за спірний період послуги з вивезення побутових відходів, надані КП «Миколаївкомунтранс» та мали обов`язок, як споживачі таких послуг, оплатити їх вартість у повному розмірі розрахованому на підставі діючих тарифів.
Окрім цього, суд критично ставиться до пояснень відповідачів про самостійне розпорядження відходами, а саме їх утилізацію та вивезення будівельного сміття, оскільки такі твердження не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами. За відсутності таких доказів, дані заперечення не спростовують розрахунок позивача та факт існування обов`язку оплачувати послугу та не підтверджують того, що відповідачі в установлений законом спосіб мають можливість реалізувати, вивозити, знищувати абсолютно всі побутові відходи та не користуються послугами позивача.
Беручи до уваги заяву позивача про зменшення позивних вимог та що відповідачі є споживачами послуг з управління побутовими відходами за адресою: АДРЕСА_1 та враховуючи неналежне виконання ними зобов`язань щодо сплати за надані послуги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з управління побутовими відходами за вищевказаною адресою у розмірі 10974, 75 грн.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Згідно вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.1, ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3061,76 грн., згідно платіжної інструкції №7829 від 17.06.2026 року та судовий збір за видачу судового наказу у справі №490/1933/26 у сумі 266,24 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №6671 від 27.02.2026 року. Ухвалою суду від 18.05.2026 року у справі №490/1933/26 скасовано судовий наказ за заявою КП «Миколаївкомунтранс» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з управління (поводження) побутовими відходами.
За ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі по 1109,33 грн з кожного.
На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.7, 10, 12, 13, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.1 Закону України «Про управління відходами», Закону України «Про відходи», ст.ст.264, 509, 526 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» (код ЄДРПОУ: 32459822) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості за надані послуги, задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» заборгованість за надані послуги з управління побутовими відходами за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 10974 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 75 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» судовий збір у розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) гривень 33 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» судовий збір у розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) гривень 33 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» судовий збір у розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) гривень 33 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Саламатін О.В.