ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2026 р. | Справа № 520/9748/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 19.12.25 у справі № 520/9748/22
за позовом ОСОБА_1 
до  Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області 
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про стягнення суми - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за період з 01 вересня 2020 року по 31 жовтня 2022 року. 
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за період – з 01 вересня 2020 року по 31 жовтня 2022 року. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22 набрало законної сили 14.04.2025.
12.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України України, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22;
- визнати порушення прав позивача, передбачених ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції, підтверджених рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 у справі № 520/9748/22 заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області стягнення коштів - залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 у справі № 520/9748/22 - скасовано. Справу № 520/9748/22 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за виконанням рішення суду у справі № 520/9748/22 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області про стягнення коштів.
Окремою ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області стягнення коштів - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22. У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено. Про вжиті заходи повідомити Харківський окружний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.
11.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій він просить суд:
- постановити окрему ухвалу стосовно начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, у зв`язку з невиконанням окремої ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 520/9748/22 у строк, встановлений судом;
- постановлену окрему ухвалу стосовно начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, у зв`язку з невиконанням окремої ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 520/9748/22 – надіслати до Державної судової адміністрації України для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, бездіяльність яких визнається протиправними.
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що рішення суду у цій справі на теперішній час є невиконаним відповідачем в повному обсязі. У строк, установлений окремою ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 520/9748/22, надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання суб`єктом владних повноважень, здійснено не було.
Разом із тим 16.12.2025 через систему "Електронний суд" відповідачем подані додаткові пояснення у справі, де зазначено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Повідомлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22 знаходиться у черзі на виконання шляхом стягнення з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», відкритої на рівні територіального управління, що підтверджується записом у картотеці. Станом на 16.12.2025 кошторис по зазначеній бюджетній програмі становить 0,00 грн. Повідомлено, що одразу після надходження фінансування, вищевказане судове рішення буде виконано територіальним управлінням в порядку черговості.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області про стягнення суми - залишено без задоволення.
Не погодившись із ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість позиції суду першої інстанції, просить скасувати ухвалу суду та постановити окрему ухвалу стосовно начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, у зв`язку з невиконанням окремої ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 520/9748/22 у строк, встановлений судом. Постановлену окрему ухвалу стосовно начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, у зв`язку з невиконанням окремої ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 520/9748/22 – надіслати до Державної судової адміністрації України для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, бездіяльність яких визнається протиправними. Апеляційну скаргу розглядати без виклику сторін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник, із посиланням на обставини справи, указує на те, що оскаржувана ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року не відповідає фактичним обставинам справи через не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та є незаконною. Положення оскаржуваної ухвали жодним чином не відображають будь-яких доводів заявника, оцінку вказаних доводів судом, які суд узяв до уваги/відхилив вмотивованими аргументами та відповідних висновків, зроблених на підставі дослідження відповідних доказів у справі, а тому вказана ухвала постановлена з істотним порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про безпідставність її доводів, а тому просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом установлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про стягнення суми - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за період з 01 вересня 2020 року по 31 жовтня 2022 року. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за період – з 01 вересня 2020 року по 31 жовтня 2022 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
На виконання вказаного судового рішення Харківським окружним адміністративним судом виготовлено виконавчий лист щодо зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за період – з 01 вересня 2020 року по 31 жовтня 2022 року.
Зазначений виконавчий лист отримано позивачем 30.04.2025 та подано до виконавчої служби для примусового виконання.
Окремою ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області стягнення коштів - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22. У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено. Про вжиті заходи повідомити Харківський окружний адміністративний суд не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.
У зв`язку з невиконанням окремої ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 520/9748/22 у строк, установлений судом, ОСОБА_1 11.12.2025 звернувся до суду з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом із тим 16.12.2025 через систему "Електронний суд" відповідачем подані додаткові пояснення у справі, де зазначено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Повідомлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22 знаходиться у черзі на виконання шляхом стягнення з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», відкритої на рівні територіального управління, що підтверджується записом у картотеці. Станом на 16.12.2025 кошторис по зазначеній бюджетній програмі становить 0,00 грн. Повідомлено, що одразу після надходження фінансування, вищевказане судове рішення буде виконано територіальним управлінням в порядку черговості.
Приймаючи ухвалу про залишення без задоволення заяви позивача, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання протиправними в порядку, визначеному статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскаржуваних у цій заяві дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області.
Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі “Шмалько проти України”, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України” від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі “Шмалько проти України” від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia” від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Також Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (ч. 2 ст. 383 КАС України).
Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4 ст. 383 КАС України).
Отже, стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України “Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах” і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.
Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон установив можливість звернення до суду з відповідною заявою.
Частиною 6 статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення по справі, що порушує права та законні інтереси позивача.
Як слідує з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про стягнення суми - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за період з 01 вересня 2020 року по 31 жовтня 2022 року. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за період – з 01 вересня 2020 року по 31 жовтня 2022 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
На виконання вказаного судового рішення відповідачем у цій справі здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років у розмірі 34294,19 грн.
16.12.2025 через систему "Електронний суд" відповідачем, на виконання вимог окремої ухвали суду від 06.10.2025, подані додаткові пояснення у справі, де зазначено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Повідомлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22 знаходиться у черзі на виконання шляхом стягнення з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», відкритої на рівні територіального управління, що підтверджується записом у картотеці. Станом на 16.12.2025 кошторис по зазначеній бюджетній програмі становить 0,00 грн. Повідомлено, що одразу після надходження фінансування, вищевказане судове рішення буде виконано територіальним управлінням в порядку черговості.
Тобто, з наявних у матеріалах справи документів та пояснень відповідача слідує, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області не відмовляється виплачувати позивачу компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за спірний період, відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22, що набрало законної сили 14.04.2025.
Спірна компенсація втрати частини доходу на теперішній час розрахована позивачу відповідно до рішення суду у цій справі, визначено відповідну суму, що підлягає виплаті. Також, відповідно до поданих до суду пояснень відповідач повідомив, що одразу після надходження фінансування по бюджетній програмі 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів» Територіальне управління здійснить виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/9748/22 в повному обсязі на користь ОСОБА_1 .
Разом з цим суд приймає до уваги той факт, що відповідач неодноразово звертався до головного розпорядника бюджетних коштів з проханням виділити додаткові бюджетні асигнування для бюджетної програми 0501150 для подальшого виконання судових рішень, прийнятих на користь суддів та працівників апаратів судів, що підтверджується копіями листів від 23.06.2025 за вихідним № 11-12410/25, від 17.07.2025 за вихідним № 11-14186/25, від 18.07.2025 за вихідним № 11-14371/25, від 01.08.2025 за вихідним № 11-15524/25, від 18.09.2025 за вихідним № 11-18583/25.
Посилання позивача на те, що у строк, установлений окремою ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 520/9748/22, суб`єктом владних повноважень не здійснено жодних дій задля виконання вищевказаного рішення суду є передчасними, оскільки судом під час розгляду заяви позивача встановлено, що відповідач вживає заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України.
Фактично в повному обсязі належне виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення.
Отже, на теперішній час є доведеним факт вчинення відповідачем дій задля виконання рішення суду у цій справі, що свідчить про відсутність підстав для постановлення окремої ухвали стосовно начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, у зв`язку з невиконанням окремої ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 у справі № 520/9748/22.
Окрім того, Верховний Суд неодноразово зауважував (зокрема, у постанові від 21 травня 2020 у справі № 310/6910/16-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування, коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.
Зі змісту статті 383 КАС України випливає, що під час розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання такого рішення суду, суд не може вирішувати питання, що не були досліджені та не встановлювались під час розгляду справи по суті, оскільки це може призвести до зміни суті рішення.
Розглядаючи заяву, подану у порядку статті 383 КАС України, суд не вирішує спір повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення. Потреба у постановленні судом окремої ухвали за наслідком розгляду такої заяви може бути зумовлена виключно діями та бездіяльністю, що свідчать про ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення.
У даному випадку наявні в матеріалах справи докази підтверджують обставини вчинення відповідачем дій задля виконання рішення суду у даній справі та спростовують доводи позивача про протиправні дії чи бездіяльність відповідача при виконанні рішення суду у цій справі.
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення такої заяви.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою позивача з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також ураховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, судом надано відповіді на всі ключові питання спору.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат. 
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 у справі № 520/9748/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | А.О. Бегунц   В.Б. Русанова