ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.08.2026 | Справа № 910/7779/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі трейд груп" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотель ван" 
про стягнення 12 911,14 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі трейд груп» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотель ван» про стягнення 12 911,14 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором на постачання електричної енергії споживачу № ЕК/2023/98 від 14.11.2023, в частині здійснення розрахунків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.06.2026 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Втім ухвала суду була повернута органом поштового зв`язку без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
При цьому, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відмовився», «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Враховуючи викладене вище, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, відтак, останній вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
При цьому, суд враховує, що 29 червня 2023 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі - ЄСІТС, Закон № 3200-IX). Цей Закон набрав чинності 21.07.2023. 
За змістом розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3200-IX, зміни, що вносяться зазначеним Законом до Господарського процесуального кодексу України, вводяться в дію 18.10.2023, крім змін до підпунктів 17.3, 17.15 підпункту 17, підпункти 19.1, 19.2 підпункту 19 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України, введення в дію яких відбулося одночасно з набранням Законом № 3200-IX чинності.
Згідно з новою редакцією частин п`ятої ? восьмої статті 6 ГПК України, яка чинна з 18.10.2023 відповідно до Закону України № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами», суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС.
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.
Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Процесуальні наслідки, передбачені ГПК України у разі звернення до суду з документом особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.
19 жовтня 2023 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3424-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи», який набрав чинності 04.11.2023.
Згідно з новою редакцією ч. 6 ст. 6 ГПК України, чинної з 04.11.2023, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Отже, з 18 жовтня 2023 року, відповідач у відповідності до приписів ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України зобов`язаний був зареєструвати електронний кабінет Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, і така реєстрація забезпечила б отримання відповідачем процесуальних документів, в тому числі ухвали Господарського суду міста Києва від 29.06.2026, а отже отримання ухвали Господарського суду міста Києва від 29.06.2026, зокрема в електронному кабінеті, залежало виключно від волі відповідача.
Натомість, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як і не забезпечено в подальшому, реєстрацію свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, вважається днем вручення відповідачу ухвали Господарського суду міста Києва від 29.06.2026.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва 

ВСТАНОВИВ: 

14 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі трейд груп» (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альвіріс» (в подальшому змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Мотель ван» (далі - споживач, відповідач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №ЕК/2023/98 (далі - Договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві до Договору (повідомленні про намір укласти Договір), яка є Додатком 1 до цього Договору. Споживач, площадки вимірювання якого віднесені до групи - «А» та/або групи «Б», разом із заявою до Договору (Повідомленням про намір укласти договір) та не пізніше 01 грудня кожного поточного року надає постачальнику на погодження обсяги очікуваного споживання електричної енергії на відповідні розрахункові періоди поточного та/або наступного року (Додаток № 3 до Договору).
У випадку не надання споживачем Додатку 3 до Договору з очікуваними обсягами споживання на відповідні розрахункові періоди наступного року, постачальник для визначення очікуваного обсягу постачання приймає дані визначені у Додатку 1 на поточний календарний рік.
У відповідності до п. 3.5 Договору споживач, площадки вимірювання якого віднесені до групи «А» щоденно, не пізніше 10 години дня, наступного за днем постачання, надає постачальнику інформацію щодо фактичного обсягу споживання за попередню добу, а до 10 числа місяця, наступного за звітним, надає повну інформацію з погодинним обсягом за місяць постачання, а споживач площадки вимірювання якого віднесені до групи «Б», надає повну інформацію з обсягом за місяць постачання. У випадку відсутності таких даних постачальник використовує дані, отримані з платформи MMS, або дані, надані оператором системи розподілу.
На підставі отриманих від споживача даних та/або даних постачальника послуг комерційного обліку (оператора комерційного обліку) постачальник до 12 числа місяця, наступного за місяцем поставки складає, підписує і скріплює печаткою попередній Акт приймання-передачі електричної енергії та направляє його споживачу.
Після визначення оператором системи передачі всіх небалансів та визначення фактичного споживання, постачальник готує коригуючий акт приймання-передачі електричної енергії.
Споживач, згідно з п. 3.6 Договору, протягом 2 робочих днів з дати одержання Актів приймання-передачі електричної енергії зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі, підписаний уповноваженими представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту приймання-передачі.
У випадку невиконання обов`язку, передбаченого п. 3.6 Договору, електрична енергія вважається поставленою та прийнятою споживачем від постачальника у відповідному звітному місяці на підставі даних постачальника (п. 3.7 Договору).
Відповідно до п. 5.1 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються комерційною пропозицією (Додатком № 2) до цього Договору).
Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строки/терміни визначені Додатком 2 до цього Договору.
У пункті 5.9 Договору визначено, що споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника або безпосередньо оператору системи про що зазначається у Додатку 2 до цього Договору.
Згідно з п. 6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.
Цей Договір укладається на строк з 14.11.2023 та діє до 31.12.2023. 
Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде направлено іншій стороні письмове повідомлення про припинення строку дії Договору. 
Цей Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань (п. 13.1 Договору).
Відповідно до 2 Додатку № 2 до Договору оплата за цим Договором має бути здійснена споживачем до 22 числа місяця наступного за місяцем постачання в розмірі 100% вартості.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що на підставі даних, отриманих з платформи MMS та підтверджених в подальшому Оператором системи розподілу, постачальник склав Акти приймання-передачі електричної енергії: 
- Акт приймання-передачі електричної енергії № 00000052527 від 31.10.2025 за спожиту в жовтні 2025 року електричну енергію в обсязі 328,00000 кВт*год за ціною 9,2883100000 грн без ПДВ загальною вартістю 3 655,88 грн з ПДВ;
- Акт приймання-передачі електричної енергії № 00000058932 від 30.11.2025 за спожиту в листопаді 2025 року електричну енергію в обсязі 315,00000 кВт*год за ціною 9,6726100000 грн без ПДВ загальною вартістю 3 691,07 грн з ПДВ. 
- Акт приймання-передачі електричної енергії № 00000065272 від 31.12.2025 за спожиту в грудні 2025 року електричну енергію в обсязі 305,00000 кВт*год за ціною 9,9913600000 грн без ПДВ загальною вартістю 3 656,83 грн з ПДВ. 
Також, позивачем виставлено відповідачу на оплату рахунки № 313515 від 31.10.2025, № 320145 від 30.11.2025 та № 326778 від 31.12.2025, які споживачем не оплачені, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 11 003,78 грн.
Позивач зазначає, що у зв`язку з заборгованістю за спожиту електричну енергію, відповідно до ПРРЕЕ, Кодексу систем розподілу та умов Договору, електроживлення споживача було припинено 09 грудня 2025 року, про що повідомлено споживача Листом № 3453 від 24.11.2025. 
За послугу з відключення електроживлення споживача, позивач сплатив ПРАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» 1 119,10 грн згідно рахунку № 96049702 від 11.12.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 688317 від 24.12.2025 та підлягає відшкодуванню споживачем, в зв`язку з чим позивачем сформовано Акт надання послуг № 62253 від 24.12.2025 щодо відшкодування витрат за припинення та відновлення постачання електричної енергії на суму 1 119,10 грн з ПДВ та рахунок на оплату № 323675 від 24.12.2025, які направлено споживачу.
Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача вартість спожитої у жовтні-грудні 2025 року електричної енергії в розмірі 11 003,78 грн, нараховані на означену суму заборгованості інфляційні втрати в розмірі 622,15 грн та 3% річних у розмірі 166,11 грн, а також витрати за припинення та відновлення постачання електричної енергії у розмірі 1 119,10 грн.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначаються Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ).
Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником "останньої надії". Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах (частина перша статті 4 цього Закону).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
За змістом статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору. Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії".
Згідно з п. 3.1.1 Правил постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку. Місцем провадження господарської діяльності електропостачальника є територія України, крім постачальників універсальної послуги та постачальників "останньої надії", для яких місцем провадження господарської діяльності є територія, визначена в умовах конкурсу, проведеного у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У межах території діяльності одного постачальника універсальних послуг або постачальника "останньої надії" не допускається здійснення діяльності іншими постачальниками універсальних послуг або постачальниками "останньої надії" відповідно. Електропостачальники мають інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору про постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в установленому порядку про будь-яке збільшення ціни і про право споживачів припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.
Підпунктами 4.3, 4.12 п. 4 Правил передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 4.7 ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 
1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 
2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 
3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.
За змістом п. 4.8 ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Пунктом п. 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п.1 ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Відповідно до п. 5.1 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються комерційною пропозицією (Додатком № 2) до цього Договору).
Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строки/терміни визначені Додатком 2 до цього Договору (п. 5.6 Договору).
Відповідно до 2 Додатку № 2 до Договору оплата за цим Договором має бути здійснена споживачем дод 22 числа місяця наступного за місяцем постачання в розмірі 100% вартості.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що ним поставлена на виконання умов Договору у період жовтень-грудень 2025 року електрична енергія згідно Актів приймання-передачі електричної енергії № 00000052527 від 31.10.2025 на суму 3 655,88 грн, № 00000058932 від 30.11.2025 на суму 3 691,07 грн з ПДВ та № 00000065272 від 31.12.2025 на суму 3 656,83 грн.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, означені акти відповідачем непогоджені і при цьому доказів надання вмотивованих відмов від їх погодження, матеріали справи також не містять.
Разом з тим, споживач, згідно з п. 3.6 Договору, протягом 2 робочих днів з дати одержання Актів приймання-передачі електричної енергії зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі, підписаний уповноваженими представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту приймання-передачі.
У випадку невиконання обов`язку, передбаченого п. 3.6 Договору, електрична енергія вважається поставленою та прийнятою споживачем від постачальника у відповідному звітному місяці на підставі даних постачальника (п. 3.7 Договору).
Таким чином, враховуючи умови п. 3.7 Договору, з огляду на відсутність доказів виконання споживачем обов`язку визначеного п. 3.6 Договору, електрична енергія згідно актів приймання-передачі електричної енергії № 00000052527 від 31.10.2025 на суму 3 655,88 грн, № 00000058932 від 30.11.2025 на суму 3 691,07 грн з ПДВ та № 00000065272 від 31.12.2025 на суму 3 656,83 грн вважається поставленою та прийнятою споживачем від постачальника без заперечень та зауважень.
Суд також враховує, що обсяг спожитої відповідачем електроенергії підтверджується наданою ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» відповіддю на запит ТОВ «Енерджі трейд груп», в якій ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» відображено обсяг розподіленої електричної енергії за період жовтень-грудень 2025 року, обсяг якої корелюється із обсягом, зазначеним позивачем у відповідних актах приймання-передачі електричної енергії.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отриману електроенергію в розмірі 11 003,78 грн, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.
Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату спожитої у період жовтень-грудень 2025 року електроенергії не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 11 003,78 грн, строк оплати якої настав.
Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 622,15 грн та 3% річних у розмірі 166,11 грн.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 166,11 грн та інфляційні втрати у розмірі 622,15 грн.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на припинення постачання електроенергії у розмірі 1 119,10 грн.
У зв`язку з заборгованістю за спожиту електричну енергію, Листом вих. № 3453 від 24.11.2025 позивач повідомив споживача про припинення електроживлення з 12:00 години 09.12.2025.
Відповідно до п. 7.5 розділу VІІ Правил припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: 1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; 2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.
Згідно з п. 7.10 розділу VІІ Правил припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу
У разі нездійснення оператором системи припинення електропостачання споживачу згідно з вимогою електропостачальника про відключення купівля-продаж електричної енергії за договором про постачання зупиняється, а обсяги електричної енергії, використані споживачем після дати, зазначеної у вимозі про відключення, покладаються адміністратором розрахунків на оператора системи як втрати.
Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», як оператором системи виставлено електропостачальнику рахунок № 96049702 від 11.12.2025 на суму 1 119,10 грн за відключення споживача за ініціативою замовника, який позивачем оплачено згідно платіжної інструкції № 688317 від 24.12.2025 на суму 1 119,10 грн.
Пунктом 7.12 розділу VІІ Правил визначено, що витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем (крім випадків, визначених цим пунктом), якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.
16.02.2026 позивачем направлено відповідачу Акт надання послуг № 62253 від 24.12.2025 щодо відшкодування витрат за припинення постачання електричної енергії на суму 1 119,10 грн з рахунком на оплату № 323675 від 24.12.2025, які не було отримано відповідачем та повернуто позивачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Пунктом 4.14 розділу ІV Правил платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу.
Датою отримання платіжного документа вважається третій календарний день з дати його отримання поштовим відділенням зв`язку, на території обслуговування якого розташований об`єкт споживача (у разі направлення засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом).
Таким чином, оскільки відключення споживача здійснено за ініціативою електропостачальника у зв`язку з наявною заборгованістю, і позивачем оплачено витрати за припинення постачання електричної енергії, що підтверджується матеріалами справи, з огляду на наведені норми Правил, відповідач в силу п. 7.12 розділу VІІ Правил зобов`язаний відшкодувати позивачу такі витрати і строк їх сплати, з огляду на положення пункту 4.14 розділу ІV Правил є таким, що настав, а отже позов в частині стягнення з відповідача витрат на припинення постачання електричної енергії в розмірі 1 119,10 грн підлягає також задоволенню. 
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за Договором.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотель ван» (04214, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 51, кв. 50; ідентифікаційний код: 40677221) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі трейд груп» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 6; ідентифікаційний код: 36716332) заборгованість у розмірі 11 003 (одинадцять тисяч три) грн 78 коп., інфляційні втрати в розмірі 622 (шістсот двадцять дві) грн 15 коп., 3% річних у розмірі 166 (сто шістдесят шість) грн 11 коп., витрати за припинення постачання електричної енергії у розмірі 1 119 (одна тисяча сто дев`ятнадцять) грн 10 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. 
3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 20.08.2026

Суддя О.А. Грєхова