ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 921/906/13-г/5

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.
секретар судового засідання Хом`як Х.А. 
розглянув апеляційну скаргу Акціонерного Товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.05.2026 (повну ухвалу складено 28.05.2026, суддя Шумський І.П.) про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця Вариводи Д.В.
у справі № 921/906/13-г/5
за скаргою Акціонерного Товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на бездіяльність приватного виконавця у справі
за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" в м.Тернополі, м. Тернопіль
до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотус", м. Тернопіль
відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотус Трейд", м. Тернопіль
відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфітосфера", м. Тернопіль
про стягнення заборгованості

За участю представників:
від позивача – Шандарівський Т.Г.
від відповідача-1 – не з`явився 
від відповідача-2 – не з`явився 
від відповідача-3 – не з`явився 
від приватного виконавця –  не з`явився 

Господарський суд Івано-Франківської області в ухвалі від 28.05.2026 у справі № 921/906/13-г/5 ухвалив: - відмовити в задоволенні скарги АТ "Державний експортно-імпортний банк України" вих. № 0026600/10353-26 від 04.05.2026 (вх. № 3412 від 04.05.2026) на бездіяльність приватного виконавця Вариводи Д.В. у справі № 921/906/13-г/5.
Не погодившись із ухваленим рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне Товариство "Державний експортно-імпортний банк України" оскаржило його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд: - скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.05.2026 у справі № 921/906/13-г/5 та задовольнити скаргу АТ Укрексімбанк у цій справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 08.06.2026, справу № 921/906/13-г/5 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючої судді Орищин Г.В., суддів Галушко Н.А. та Желіка М.Б.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства "Державний експортно-імпортний банк України", поданою на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.05.2026 у цій справі.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що бездіяльність приватного виконавця не є протиправною, оскільки на момент розгляду скарги існували законодавчі перешкоди для проведення оцінки та реалізації іпотечного майна. Суд встановив, що спірне нерухоме майно одночасно перебуває в податковій заставі та під арештом, накладеним ухвалою Печерського районного суду в межах кримінального провадження. Водночас, між банком і податковим органом існує спір щодо пріоритету задоволення вимог із заставленого майна, який відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» підлягає вирішенню судом і не належить до компетенції приватного виконавця. Крім того, суд зазначив, що арешт, накладений в межах кримінального провадження, є заходом забезпечення кримінального провадження, який може бути скасований виключно в порядку, передбаченому ст.174 КПК України. До моменту скасування такого арешту реалізація майна є неможливою. За таких обставин приватний виконавець був позбавлений правових підстав для проведення оцінки та передачі майна на реалізацію, а тому його бездіяльність відповідала вимогам закону, не порушувала прав стягувача та не могла бути визнана неправомірною. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що скарга банку є передчасною та необґрунтованою, і відмовив у її задоволенні.
Позивач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема зазначив, що:
- оскаржувана ухвала не містить належного мотивування, які саме встановлені обставини та досліджені докази підтверджують існування спору про пріоритет застав щодо майна ТзОВ «Тотус». Посилання суду на адміністративну справу № 500/3498/23 є формальним, оскільки не визначено, які саме преюдиційні обставини були враховані. Такий підхід суперечить вимогам процесуального закону щодо законності, обґрунтованості та належної мотивації судового рішення;
- адміністративний суд у справі № 500/3498/23 встановив, що попередня реєстрація іпотеки не перешкоджає виникненню податкової застави, однак при зверненні стягнення на майно обов`язково має бути дотриманий законодавчо визначений пріоритет обтяжень. Згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку», вимоги іпотекодержателя задовольняються відповідно до черговості державної реєстрації. Отже, сам факт існування податкової застави не усуває переважного права банку як іпотекодержателя;
- рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.01.2026 у справі № 921/627/23, яке набрало законної сили, встановлено право іпотеки АТ «Укрексімбанк» на спірне майно з дати його державної реєстрації — 29.10.2009, а також вирішено питання пріоритету іпотеки над іншими обтяженнями. Відповідно до ст. 75 ГПК України, ці обставини є преюдиційними та не підлягають повторному доказуванню. Проте, суд першої інстанції не врахував зазначене рішення, не надав оцінки його правовим наслідкам і не застосував положення ст. 3 Закону України «Про іпотеку», що призвело до помилкового висновку про наявність невирішеного спору щодо пріоритету обтяжень.
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, приватним виконавцем Вариводою Дмитром Васильовичем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він покликається, зокрема, на таке:
- в межах виконавчого провадження № 77046855 приватним виконавцем проведено опис та арешт нерухомого майна боржника, що є обов`язковими етапами звернення стягнення на майно. Подальша реалізація майна можлива виключно після визначення його вартості та за умови дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» і Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5;
- на обидва об`єкти нерухомого майна боржника зареєстровано арешти, накладені ухвалою Печерського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження, а також податкову заставу щодо одного з приміщень. Такі обтяження можуть бути скасовані виключно в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України та Податковим кодексом України і не можуть бути припинені постановою приватного виконавця;
- закон не надає приватному виконавцю повноважень щодо скасування сторонніх арештів та інших обтяжень. Виконавець вправі зняти лише арешт, накладений в межах власного виконавчого провадження та за наявності передбачених законом підстав. Водночас, записи про арешти, накладені судом у кримінальному провадженні та податкову заставу можуть бути виключені лише відповідними уповноваженими органами. Відсутність таких повноважень виключає можливість завершення процедури реалізації майна відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»;
- без усунення чинних обтяжень проведення оцінки та передача майна на електронний аукціон суперечили б вимогам законодавства. Процедура реалізації арештованого майна передбачає можливість подальшого оформлення акта про проведений електронний аукціон та зняття арештів після продажу майна. За наявності арештів і податкової застави, які приватний виконавець не вправі скасувати, виконання цих обов`язкових етапів є об`єктивно неможливим.
В судове засідання з`явився представник скаржника, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, судова колегія встановила такі обставини: 
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.11.2014 у справі № 921/906/13-г/5 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Тернополі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус Трейд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфітосфера» про стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Тернополі 2 495 215 доларів США 22 центи та 393 420 грн 72 коп, у тому числі: за кредитним договором № 6606К37 від 26.07.2006 – 250 000 доларів США заборгованості за тілом кредиту, 35 990 доларів США 48 центів заборгованості за відсотками за користування кредитом, 5 994 грн 56 коп комісії, 20 736 грн 56 коп пені за несвоєчасну сплату відсотків та 516 грн 60 коп пені за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом; за кредитним договором № 6607К17 від 01.08.2007 – 1 500 000 доларів США заборгованості за тілом кредиту, 184 045 доларів США 81 цент заборгованості за відсотками за користування кредитом, 36 207 грн 11 коп комісії, 157 468 грн 64 коп пені за несвоєчасну сплату кредиту, 105 511 грн 63 коп пені за несвоєчасну сплату відсотків та 3 113 грн 95 коп пені за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом; за кредитним договором № 6609К2 від 06.02.2009 – 477 250 доларів США 54 центи заборгованості за тілом кредиту, 47 928 доларів США 39 центів заборгованості за відсотками за користування кредитом, 16 706 грн 75 коп комісії, 45 388 грн 74 коп пені за несвоєчасну сплату відсотків та 1 776 грн 18 коп пені за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом. Крім того, рішенням суду стягнуто з ТзОВ «Тотус» на користь банку 55 909 грн 97 коп судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.
16.12.2014 Господарським судом Тернопільської області видано відповідні накази на примусове виконання зазначеного рішення.
03.02.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77046805 з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/906/13-г/5.
В межах виконавчого провадження № 77046805 приватним виконавцем 28.01.2026 складено акт опису та арешту майна ТзОВ «Тотус».
Постановою приватного виконавця від 03.02.2025 виконавчі провадження щодо боржника ТзОВ «Тотус», у тому числі виконавче провадження № 77046805, об`єднано у зведене виконавче провадження № 77060907, в межах якого 18.10.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято рішення № 1123/10-5/19-00-54-07/1434 про опис майна ТзОВ «Тотус».
На підставі зазначеного рішення 12.05.2022 податковим керуючим складено акт опису майна ТзОВ «Тотус», відповідно до якого у податкову заставу передано нежитлове приміщення № 2 загальною площею 238,0 кв. м, розташоване за адресою: м. Тернопіль, вул. Промислова, 30, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 891521561101.
22.05.2020 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено записи про податкову заставу майна ТзОВ «Тотус» на підставі акта опису майна від 22.05.2020.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2026 у справі № 921/627/23 за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до відповідача-1 – Тернопільської міської ради в особі Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, відповідача-2 – Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 – Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, визнано за Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») право іпотеки за договором іпотеки № 6609Z30 від 29.10.2009 щодо: - нежитлового приміщення № 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 891491761101, загальною площею 286,6 кв. м, розташованого за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Промислова, 30, власником якого є ТзОВ «Тотус»; нежитлового приміщення № 2, реєстраційний номер об`єкта нерхомого майна 891521561101, загальною площею 238,0 кв. м, розташованого за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Промислова, 30, власником яких є ТзОВ «Тотус».
Вказане рішення набрало законної сили.
На підставі зазначеного рішення 25.03.2026 банком, як стягувачем, зареєстровано обтяження іпотекою щодо приміщень № 1 та № 2.
Листом від 17.04.2026 стягувач звернувся до приватного виконавця з вимогою невідкладно вчинити виконавчі дії щодо передачі на реалізацію іпотечного майна, що належить ТзОВ «Тотус».
У відповіді від 27.04.2026 № 16515 приватний виконавець зазначив про відсутність правових підстав для реалізації іпотечного майна, мотивуючи це тим, що майно боржника перебуває у податковій заставі, а на нежитлові приміщення № 1 та № 2 накладено арешт ухвалою Печерського районного суду.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 року у справі № 500/3498/23 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ТзОВ «Тотус», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача АТ Укрексімбанк, позовні вимоги задоволено повністю: ГУ ДПС у Тернопільській області надано дозвіл на погашення податкового боргу в сумі 490 212,23 грн за рахунок майна ТзОВ «Тотус СМ», що перебуває у податковій заставі.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 у справі № 500/3498/23 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2024 у справі № 757/55524/24-к накладено арешт на нерухоме майно, що належить ТзОВ «Тотус», а саме: нежитлові приміщення № 1 (реєстраційний номер 891491761101) та № 2 (реєстраційний номер 891521561101), земельну ділянку з кадастровим номером 6110100000:03:002:0005, будівлю цеху по випуску пружин типу «Зиг-Заг» під літ. К (реєстраційні номери 17550661101 та 24173905), нежитлову будівлю адміністративно-побутових приміщень під літ. Ж (реєстраційний номер 35337568), а також нежитлові будівлі – склади готової продукції під літерами П, Н, М та Л (реєстраційні номери відповідно 38435810, 38435721, 38435634 та 38435567) із забороною його відчужувати, знищувати, перетворювати як власникам, так іншим третім особам, що заявлять право вимоги на нього, а також вчиняти будь-які нотаріальні, реєстраційні та виконавчі дії щодо цього майна з боку уповноважених на це службових та інших посадових осіб (державних та приватних нотаріусів, реєстраторів, виконавців тощо), окрім як накладення арешту; накладено арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Тотус» (код ЄДРПОУ 30362983) зареєстроване за адресою: Тернопільська обл., м. Тернопіль, вулиця Промислова, будинок 30; заборонено суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (в тому числі Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, обласним, Київській, Севастопольській міським, районним, районним/містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаного майна та корпоративних прав, крім як накладення арешту.
Вважаючи, що бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д.В. у виконавчому провадженні № 77046805, яка полягає у невчиненні виконавчих дій щодо оцінки та передачі на реалізацію іпотечного майна – нежитлових приміщень № 1 та № 2, що належать ТзОВ «Тотус», порушує права та законні інтереси стягувача, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Господарського суду Тернопільської області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця, у якій просило визнати таку бездіяльність неправомірною та зобов`язати приватного виконавця Вариводу Д.В. поновити порушене право банку шляхом проведення оцінки та передачі на реалізацію нежитлових приміщень № 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 891491761101, загальною площею 286,6 кв. м) та № 2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 891521561101, загальною площею 238,0 кв. м), розташованих за адресою: м. Тернопіль, вул. Промислова, 30, у межах виконавчого провадження № 77046805.
Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків:
Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено їхні права.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.
Європейський суд з прав людини у справах «Hornsby проти Греції» (19.03.1997) та «Immobiliare Saffi проти Італії» (28.07.1999) наголосив, що право на доступ до суду було б ілюзорним, якби остаточні судові рішення залишалися невиконаними, а держава не забезпечувала ефективного механізму їх виконання.
Отже, обов`язковість судового рішення виключає можливість ставити його виконання в залежність від дискреції чи волі будь-яких осіб, у тому числі виконавця, а невиконання або формальне виконання рішення нівелює саму сутність права на судовий захист.
Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати всіх передбачених законом заходів щодо ефективного, своєчасного та повного виконання рішень, діяти у спосіб та в порядку, визначеному виконавчим документом і законом, а також реалізовувати надані йому повноваження з метою фактичного виконання рішення.
Як убачається з матеріалів справи, питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно ТзОВ «Тотус», яке одночасно є предметом іпотеки та податкової застави, є предметом судового розгляду у справі № 500/3498/23.
Відповідно до ч. 6 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.
Отже, питання визначення пріоритету вимог заставодержателів не належить до компетенції приватного виконавця. Виконавець не уповноважений самостійно визначати черговість задоволення вимог різних обтяжувачів або вирішувати колізію між правами іпотекодержателя та податкового органу. Такі питання підлягають вирішенню виключно судом.
Посилання апелянта на рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.01.2026 у справі № 921/627/23, яке набрало законної сили, колегія суддів відхиляє з таких підстав:
Зазначеним рішенням встановлено наявність у АТ «Укрексімбанк» права іпотеки щодо спірного майна та підтверджено виникнення такого права з моменту його державної реєстрації. Ці обставини відповідно до ст. 75 ГПК України є преюдиційними та повторному доказуванню не підлягають.
Водночас, преюдиційність встановлених судом обставин сама по собі не свідчить про правомірність чи неправомірність бездіяльності приватного виконавця, оскільки предметом доказування у цій справі є наявність або відсутність у виконавця правових підстав для вчинення відповідних виконавчих дій з врахуванням усіх обставин, що існували на момент їх вчинення (невчинення).
Колегія суддів також бере до уваги, що між банком та податковим органом триває судовий спір щодо звернення стягнення на майно, яке перебуває у податковій заставі. Водночас, незалежно від результатів вирішення зазначеного спору вирішальне значення для правильного вирішення цієї справи має та обставина, що на спірне майно накладено арешт в межах кримінального провадження, який не скасований у встановленому законом порядку.
Як встановлено судом, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2024 у справі № 757/55524/24-к на спірне нерухоме майно накладено арешт із забороною відчуження майна та вчинення щодо нього будь-яких виконавчих і реєстраційних дій.
Відповідно до статей 170, 174 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та може бути скасований лише у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом.
Закон України «Про виконавче провадження» не наділяє приватного виконавця повноваженнями щодо скасування арешту, накладеного слідчим суддею в межах кримінального провадження або ігнорування встановлених таким судовим рішенням заборон. Отже, до моменту скасування такого арешту в порядку, визначеному КПК України, приватний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії, спрямовані на реалізацію цього майна.
За таких обставин, приватний виконавець був об`єктивно позбавлений можливості здійснити подальші виконавчі дії щодо передачі спірного майна на реалізацію, оскільки їх вчинення суперечило б чинній ухвалі слідчого судді у кримінальному провадженні.
Таким чином, доводи апелянта щодо пріоритету іпотеки перед податковою заставою самі по собі не спростовують висновку про відсутність у приватного виконавця правових підстав для передачі майна на реалізацію, оскільки чинний арешт, накладений у межах кримінального провадження, є самостійною та достатньою правовою перешкодою для вчинення таких виконавчих дій.
Отже, колегія суддів доходить висновку, що невчинення приватним виконавцем дій щодо оцінки та передачі майна на реалізацію було зумовлено існуванням встановлених законом об`єктивних перешкод, а не неналежним виконанням ним своїх обов`язків.
Доводи апеляційної скарги щодо недостатнього мотивування ухвали місцевого господарського суду не спростовують правильності її висновків, оскільки наведені апелянтом обставини не свідчать про наявність у приватного виконавця правових підстав для передачі спірного майна на реалізацію за наявності чинного арешту, накладеного ухвалою слідчого судді. 
З огляду на наведені обставини, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність приватного виконавця.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні вимог апеляційної скарги Акціонерного Товариства "Державний експортно-імпортний банк України" відмовити.
Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.05.2026 про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця у справі № 921/906/13-г/5 залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 30.07.2026.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік