Справа № 703/3455/26 
2/703/2360/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Биченка І.Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
установив:
ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 14 634 грн 51 коп. боргу за кредитним договором з підстав невиконання його умов.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 грудня 2016 року між ТОВ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №339/980/021378565/16 (далі – Договір), за умовами якого відповідач отримав кредит на придбання товару.
Даний Договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і відповідачу було надано декілька різних послуг – кредитування та видача і обслуговування картки. 
Договором також визначено умови укладання заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №339/980/021378565/16_CARD від 30.12.2016, що є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та усіх додатків до нього. На підставі заяви-анкети банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб. 
Заявою-анкетою визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається заявою-анкетою, тарифами банку та Договором. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становив 5 % в місяць, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становив 0,01 % річних. 
Шляхом підписання заяви-анкети ОСОБА_1 підтвердив, що: 1) банк надав йому в письмовій формі та в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством, що захищає права споживачів; 2) перед укладанням Договору його ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою обґрунтованого рішення щодо укладання Договору та отримання кредиту на сприятливих для нього умовах; 3) він отримав кредит/кредитну лінію на сприятливих для нього умовах; 4) банк надав йому підписаний зі сторони банку зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до Договору, тарифи банку та іншу документацію, на розсуд банку, яка необхідна для користування банківськими послугами, 5) з Договором, правилами, інформаційним листком, тарифами банку/тарифним пакетом приватного банківського обслуговування, що розміщені на офіційному сайті банку, він ознайомлений та згодний, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; 6) послуги банку пов`язані із видачею кредиту отримав у повному обсязі.
Відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту до Договору, з якого вбачається інформація щодо умов надання кредитного ліміту.
Строк дії картки визначається строком дії карткового рахунку та умовами банківських тарифів і правил. Відповідно до стандартної практики обслуговування подібних кредитних продуктів, строк дії картки був чинний до анулювання рахунку або завершення дії кредитної лінії.
Позивач стверджує, що АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором та заявою-анкетою виконав у повному обсязі. В свою чергу відповідач деякий час здійснював погашення кредитної заборгованості. Останній платіж було внесено ним 10.08.2021 року. 
В результаті цього у відповідача виникла заборгованість за Договором у сумі 14 634,51 грн., зокрема: 13 430,81 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; 1 203,70 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, за умовами якого ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняло право грошової вимоги і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначеного у реєстрі боржників, зокрема за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №339/980/021378565/16_CARD від 30.12.2016, укладеною між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 
25.11.2025 позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості по карті. Дана вимога не була особисто отримана відповідачем, а була повернута за закінченням встановленого терміну зберігання. 
У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором у розмірі 14 634,51 грн. Окрім того, ТОВ «Брайт Інвестмент» просить стягнути з відповідача 2 662,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Ухвалою від 01 червня 2026 року суд залишив позовну заяву без руху у зв`язку з недотриманням позивачем вимог ст.175,177 ЦПК України.
Ухвалою від 11 червня 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило.
Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем відзиву, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд ураховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить наступного висновку.
Судом установлено, що 30 грудня 2016 року AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 підписали заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №339/980/021378565/16_CARD, яка є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та правил користування карткою, тарифів банку/тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку. 
У заяві-анкеті також зазначено, що вона є невід`ємною частиною договору про надання послуг дистанційного обслуговування засобами системи ОТП Smart та правил надання послуг дистанційного обслуговування засобами системи ОТП Smart, тарифів банку, які розміщені на офіційному сайті банку.
Шляхом підписання анкети-заяви відповідач підтвердив, що він з договором, правилами, тарифами банку, тарифним пакетом приватного банківського обслуговування, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений і згодний.
На підставі вказаної заяви-анкети банк відкрив відповідачу поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_1 та надав електронний платіжний засіб – картку МC GoldPayPass, валюта рахунку - UAН.
З даних заяви-анкети убачається, що сторонами було погоджено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36 % річних. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних.
На підтвердження факту надання АТ «ОТП Банк» коштів та відкриття кредитної лінії позивачем надано виписка з рахунка приватного клієнта № 339/980/021378565/16, номер основного рахунку: НОМЕР_2 , одержувач: ОСОБА_1 , сформовану 07.08.2025 АТ «ОТП Банк». Згідно з цією випискою відповідач активно користувався наданими йому коштами, здійснював відповідні платежі по погашенню заборгованості та сплати відсотків. 
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 265.
Відповідно до п.1.1 договору факторингу клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржником, в розмірі портфеля заборгованості.
Як встановлено пункту 3.1 договору факторингу підписанням цього договору клієнт (АТ «ОТП Банк») гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників.
Пунктом 6.2.3 договору факторингу визначено, що право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. 
Згідно з пунктом 8.3.2 договору факторингу в день підписання цього договору після отримання фактором (ТОВ «Брайт Інвестмент») реєстру боржників в електронному вигляді фактор (ТОВ «Брайт Інвестмент») формує, підписує та надає клієнту (АТ «ОТП Банк») для підписання реєстр боржників у письмовому вигляді (Додаток №1 до цього договору) та акт приймання-передачі прав вимоги до боржників (Додаток №2 до цього договору).
На підтвердження повної оплати за договором факторингу позивачем було надане суду платіжне доручення від 24.03.2023 року №46.
24 березня 2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» та АТ «ОТП Банк» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників №1 до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, згідно з п.1 якого клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами п.8.3 договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року реєстр боржників №1.
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу № 24/03/23, укладеного «24» березня 2023 року, яким згідно з п.8.3.2 договору факторингу є реєстр боржників, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 339/980/021378565/16 від 30.12.2016, номер рахунку НОМЕР_2 , в сумі 14 634,51 грн., з яких 13 430,81 грн. – загальна сума боргу по тілу, 1 203,70 грн. – загальна сума боргу по відсотках, кількість днів прострочення - 542.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № 339/980/021378565/16 від 30.12.2016, картковий рахунок НОМЕР_3 , сформованим первісним кредитором АТ «ОТП Банк», суми заборгованості ОСОБА_1 у розмірі, що зазначена у реєстру боржників, були обраховані первинним кредитодавцем і після набуття права вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент» будь-яких додаткових нарахувань не здійснював.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Судом установлено, що між сторонами було укладено договір у простій письмовій формі. Відповідачем не надано доказів, що у цій справі договір про надання коштів у кредит був укладений з порушенням вимог законодавства.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність позивачем укладання кредитного договору між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (постанові Верховного Суду від 7.02.2018 у справі № 2-2035/11, постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
У справі також встановлено, що 24.03.2023 АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» уклали договір факторингу № 24/03/23, за умовами якого ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за кредитним договором, укладеним 30.12.2016 з ОСОБА_1 .
Відповідачем не оспорюється правомірність відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором.
Таким чином, на думку суду, ТОВ «Брайт Інвестмент» наділено правом вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Щодо доведеності заборгованості, то суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Із дослідженого судом Договору убачається, що сторони узгодили суму кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору.
Відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від АТ «ОТП Банк» грошових коштів, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору, що є його обов`язком в силу ст.81 ЦПК України. 
Таким чином, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Договором як первинному кредитодавцю АТ «ОТП Банк», так і його правонаступнику у спірних правовідносинах - ТОВ «Брайт Інвестмент», суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 13 430,81 грн в рахунок погашення основної суми боргу підлягає задоволенню.
Сторони також узгодили розмір відсотків за користування кредитними коштами – 36 % річних, впродовж пільгового періоду - 0,01 % річних. 
З наданого позивачем розрахунку убачається, що вказані відсотки були нараховані відповідачу у сумі 1 203,70 грн. з дотриманням узгоджених сторонами істотних умов договору та чинного законодавства. Відтак, вимоги позивача про стягнення відсотків у розмірі 1 203,70 грн. є доведеними та такими, що підлягають до задоволення.
З урахуванням наведеного суд уважає, що позов ТОВ «Брайт Інвестмент» підлягає до повного задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13 430,51 грн., а також за процентами у розмірі 1 203,70 грн.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.
Так, згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції №489 від 08.05.2026 позивач сплатив 2662 грн. 40 коп. судового збору за звернення до суду з наведеним позовом.
Ураховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір у повному розмірі.
У позовній заяві позивач також просить суд стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. 
Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Установлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем приєднано до позовної заяви копії таких документів: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3080 адвоката Чміль Ю.В.; ордер на надання правничої допомоги серії АЕ № 1421266; договір 02/01-2026 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року, укладеного між ТОВ «Брайт Інвестмент» та АБ «Юлії Чміль»; додаток №1 до договору № 02/01-2026 про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року; акт про надання правової допомоги № АКТ-20260507165247-3919 від 07 травня 2026 року, відповідно до якого послуги надано на загальну суму 5 000 грн. 00 коп.
Ураховуючи наведене суд уважає доведеним розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн. 
Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України») зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Суд зауважує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд ураховує зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт.
Разом з тим, суд також ураховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.
При цьому, переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.
Для звернення до суду із указаним позовом (враховуючи обставини справи), на думку суду, адвокату не потрібно опрацювання великої кількості законодавчих актів, які підлягають застосуванню; матеріали справи не містять великої кількості документів для дослідження; виконані адвокатом роботи для кваліфікованого юриста, яким є адвокат Чміль Ю.В. не передбачають складності та витрати значної кількості часу та є типовими.
А тому суд констатує, що визначений в наданих позивачем документах розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та не відповідає складності справи, витраченому адвокатом часу та обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт. 
Підсумовуючи суд ураховує, що справа є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, предметом спору є стягнення заборгованості за типовим кредитним договором, участі у судовому засіданні представник позивача не брав, справа не містить складних фактичних чи правових питань, а заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн 00 коп. є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, обсягом виконаної роботи та характером наданих послуг.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у спірному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт.
На підставі викладеного, керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №339/980/021378565/16_CARD від 30.12.2016 в сумі 14 634,51 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 2 664 грн 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн 00 коп, а всього – 20 289 (двадцять тисяч двісті дев`яносто вісім) гривні 91 (дев`яносто одну) копійку.
Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 06 серпня 2026 року.

Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», адреса місця знаходження: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9, код ЄДРПОУ 43115064;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . 

Суддя        І.Я. Биченко