П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/15370/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф. 
Суддя-доповідач - Гонтарук В. М. 
24 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Моніча Б.С.  Білої Л.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
11.03.2026 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що на підставі інвойсу №0205/25 від 21.05.2025 року позивач придбав транспортний засіб MERSEDES-BENZ VIN НОМЕР_1 за 4000 євро. 
02.06.2025 року Позивачем з метою проведення митного оформлення придбаного товару (транспортного засобу) Житомирській митниці було надано митну декларацію №25UA101020018107U2, в якій була заявлена ціна відповідно до інвойсу та всі необхідні документи. 
Після вивчення поданих документів, як зазначено у позові, уповноваженою особою відповідача були винесені картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів і оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яким було визначено іншу загальну вартість товару, що призвело до збільшення сум сплачених митних платежів.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Правовідносини щодо переміщення товарів через митний кордон України, процедури митного контролю та оформлення, митного регулювання, пов`язаного з встановленням та справлянням податків та зборів регулюються Митним кодексом України.
За приписами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Безспірно, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, та подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Сторони по даній справі не заперечують проти виду товару (транспортний засіб, вантажний автомобіль, обладнаний гідробортом, б/в, 2012 року випуску, марка MERSEDES-BENZ модель 816L, VIN НОМЕР_1 ) (надалі - Товар), що переміщувався через митний кордон та підлягав митному контролю, його кількості та щодо видів документів, які надавалися для проведення митного оформлення.
З матеріалів справи встановлено, що 02.06.2025 року ОСОБА_2 як вантажоодержувачем через уповноважену особу (ФОП ОСОБА_3 ) з метою проведення митного оформлення придбаного товару (транспортного засобу) Житомирській митниці було надано митну декларацію №25UA101020018107U2.
В поданій декларації декларантом самостійно була заявлена ціна Товару - 4000 євро.
Дані обставини підтверджуються інформацією, яка міститься в даній митній декларації №25UA101020018107U2, копія якої досліджена судом.
До вказаної митної декларації було додано відповідні документи, в тому числі:
- рахунок №0205/25 від 21.05.2025 року
- свідоцтво про реєстрацію (дозвіл на експлуатацію) транспортного засобу № НОМЕР_2 від 05.06.2012 року;
- довідка про транспортні витрати від 02.06.2025 року;
- доручення ОСОБА_1 від 20.03.2024 року;
- договір про надання послуг митного брокера №27/03/2023-1 від 27.03.2023 року.
Такий перелік поданих документів відображено в графі 40 дослідженої судом копії митної декларації №25UA101020018107U2 від 02.06.2025 року.
Як зазначено в ст.53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, тощо.
Під час вивчення поданих декларантом документів уповноваженою особою митного органу було встановлено розбіжності в поданих документах.
Так, в графі 2 митної декларації №25UA101020018107U2 від 02.06.2025 року відсутня інформація про вантажовідправника/експортера товару (а.с.25).
Як вбачається з копії рахунку "0205/25 від 21.05.2025 року вартість товару (вантажного автомобіля б/в, 2012 року випуску, марка MERSEDES-BENZ модель 816L, VIN НОМЕР_1 ) становить 4000,00 ЄВРО.
Разом з тим, в копії вказаного рахунку продавцем Товару (автомобіля) зазначено КV NUTZFAHRZEUGE (а.c.21-22)
Платіжної інструкції про оплата вартості товару за таким рахунком відповідних коштів відповідній особі Позивачем до позову не долучено.
В ході дослідження судом оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів від 02.06.2025 року №UA101020/2025/000099/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000583, встановлено, що відповідний платіжний документ на підтвердження оплати Позивачем вартості товару (автомобіля) не надався митному органу при митному оформленні.
Зазначене дає підстав суду зробити висновок про обґрунтованість доводів представників Відповідача щодо проведення розрахунків, щодо розбіжностей відомостей щодо ціни товару, що була сплачена або підлягала сплаті за такий товар та її складових.
Аналогічно суд зазначає про обґрунтованість доводів представників відповідача про розбіжності щодо власника товару та правомірності відчуження товару (автомобіля) особою, яка вказана в рахунку продавцем цього Товару (автомобіля), КV NUTZFAHRZEUGE.
Суд погоджується із доводами представників відповідача, що вказані обставини в розумінні вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України дали право уповноваженій особі митниці запропонувати декларанту для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особам про поставку товару, в якому містилася б вартість товару, рахунки по здійсненню платежів третіми особами на користь продавця для підтвердження вартості товару, висновок про вартостні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною комісією та копію митної декларації країни відправлення.
Зазначена правова норма ч.3 ст.53 Митного кодексу України одночасно зобов`язує декларанта або уповноважену ним особу на письмову вимогу органу доходів і зборів надати запитувані додаткові документи протягом 10 календарних днів.
Таким чином, доводи апелянта щодо невідповідності дій уповноважених осіб митного органу вимогам ст.53 Митного кодексу України є безпідставними.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, з вимогами митного органу про надання додаткових документів на усунення виявлених розбіжностей щодо ціни товару, її складових та власника товару (автомобіля) позивач в особі декларанта був ознайомлений і власноруч 02.06.2025 року зазначив по неможливість надання таких документів.
Відповідно до вимог ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Суд враховує, що відповідно до пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зазначене свідчить, що неподання декларантом всіх витребуваних митним органом документів та наявні розбіжності в поданих документах щодо ціни товару, ненадання декларантом на вимоги митного органу додаткових документів правомірно слугували підставою для здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості Товару та її коригування.
Алгоритм дій митного органу щодо здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначений правовими нормами глави 9 Митного кодексу України.
За приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Як було зазначено вище, за наданими декларантом документами та ненадання додаткових документів встановити дійсну ціну товару, заявлену у митна декларація №25UA101020018107U2 від 02.06.2025 року, та її відповідність ціні договору (контракту), було неможливо по причині розбіжності в поданих декларантом документах.
Тобто, митна вартість зазначеного товару не могла бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу за ціною, зазначеною в контракті, так як використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не були підтверджені документально і сам декларант, подаючи таку декларацію стверджував, що митна вартість підлягає визначенню саме за резервним методом, а не за ціною договору.
В зв`язку із цим між декларантом та митним органом була проведена процедура консультації, що підтверджується підписом декларанта на ВМД та рішенні про коригування митної вартості.
Як зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості на зазначений товар, методи 2а та 2б не могли бути застосовані у зв`язку із відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари, а методи 2в та 2г - через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.
Більш того, всупереч ч.7 ст.57 Митного кодексу України жодних клопотань від позивача чи його декларанта про застосування методів на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) до митного органу не надходило.
Відповідно до вимог ст.ст.57 і 64 Митного кодексу України відповідачем при коригуванні митної вартості на вказаний товар був застосований резервний метод, в основу якого було покладено раніше визнану митним органом митну вартість (МД №25UA205150001435U4 від 03.02.2025 року), тобто скориговану митну вартість ввезеного раніше ідентичного товару (вантажний автомобіль, б/в, 2012 року випуску, марка MERSEDES-BENZ модель 816L, двигун дизельний, робочий об`єм двигуна - 4249).
Жодних доводів (документів) щодо відсутності підстав для врахування відповідачем саме вказаної митної вартості за (МД №25UA205150001435U4 від 03.02.2025 року) декларантом до митного органу не було подано.
На підставі наведеного суд приходить до висновку, що відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.
З урахуванням наведеного відповідач мав обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до вимог Митного кодексу України. При цьому відповідач відповідно до наведених законодавчих норм надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи коригування митної вартості шляхом надання додаткових документів (виписку із бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення та висновок про вартостні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною комісією).
Така ж правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (№21-5204а-15), яка відповідно до вимог ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванні.
Таким чином, суд суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості зазначеного товару та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару, Житомирська митниця діяла в межах повноважень, на підставі вимог чинного законодавства та у спосіб визначний чинним законодавством.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено. 
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий | | | Гонтарук В. М.
Судді | | | Моніч Б.С.    Біла Л.М.