Справа № 131/1379/26 
Провадження № 1-кп/131/101/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2026  м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2026 за № 12026020250000115 за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Маяки, Біляївського району Одеської області, проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 5 ст. 407 КК України, 
учасники: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 –

ВСТАНОВИВ: 

Солдат ОСОБА_3 , в порушення ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин. 
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області справа № 131/1716/25 (провадження № 1-кп/131/104/2025) від 30 жовтня 2025 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби та зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно прийняти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а ОСОБА_3 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби.
Однак, ОСОБА_3 , маючи реальну можливість виконати законну ухвалу суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, ігноруючи вимоги суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, вчинив дії, спрямовані на перешкоджання судочинству, що направлені на перешкоджання виконанню ухвали суду, умисно ухилився від її виконання.
Зокрема, 10.11.2025, після набрання ухвалою законної сили та протягом наступних 72-х годин ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної ухвали суду, з метою невиконання ухвали суду щодо звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вказаних вище вимог законодавства, не прибув для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , що знаходилася в АДРЕСА_1 , тим самим порушив процес виконання вищезазначеної ухвали суду.
Крім цього, 05.04.2025 солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
За вказані дії, у кримінальному провадженні № 12025020250000136 від 01.09.2025 відносно ОСОБА_3 , у зв`язку із добровільним зверненням останнього з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, визначених ч. 5 ст. 401 КК України та висловленням наміру щодо повернення до будь якої військової частини для продовження проходження військової служби, до Іллінецького районного суду Вінницької області направлено клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та останнього, на підставі ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 30.10.2025 у справі № 131/1716/25 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку ч. 5 ст. 401 КК України та зобов`язано невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили прибути до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для продовження проходження військової служби.
Однак, 10.11.2025, після набрання ухвалою законної сили та протягом наступних 72-х годин, ОСОБА_3 до військової частини не з`явився та продовжив проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконання обов`язків військової служби, перебуваючи за місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , до 06.07.2026, поки не був затриманий працівниками відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним вчасне нез`явлення на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні при зазначених вище обставинах визнав повністю, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини. При цьому надав суду показання про те, що повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зазначив, що дійсно достовірно знав про постановлення Іллінецьким районним судом Вінницької області ухвали від 30.10.2025 та про свій обов`язок прибути протягом 72 годин до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби, однак без поважних причин у визначений строк до військової частини не з`явився, а залишився за місцем свого проживання, де перебував до моменту затримання працівниками поліції. У скоєному щиро кається та просить суд суворо його не карати. У подальшому планує продовжити військову службу.
Заслухавши показання обвинуваченого, який визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що події кримінальних правопорушень мали місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 5 ст. 407 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом, та кваліфікує його дії за: - ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили; - ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення повторно.
При обранні покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 5 ст. 407 КК України, які згідно ст.12 КК України, є нетяжким та тяжким злочинами; наявність обставин, що пом`якшують вину обвинуваченого; дані про особу обвинуваченого, який несудимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, за амбулаторною психіатричною допомогою протягом 5-ти років не звертався, а також його відношення до скоєного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 382 КК України – у виді позбавлення волі та ч. 5 ст. 407 КК України – у виді позбавлення волі. Остаточне покарання слід визначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань. 
Оскільки ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі реально, тому останньому, з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком законної сили, слід залишити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 06.07.2026 о 14:50 год. ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 5 ст. 407 КК України. 06.07.2026 вручено повідомлення про підозру за ознаками правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 5 ст. 407 КК України.
Таким чином, на підставі ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання: 
- за ч. 5 ст. 407 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,
- за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. 
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід щодо ОСОБА_3 залишити попередній - тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання з 06.07.2026 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речовий доказ 1 (один) CD-R оптичний диск, на якому міститься інформація судового засідання, залишити в матеріалах кримінального провадження № 12026020250000115 від 10.06.2026.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: