№ 207/1765/26 
№ 2/207/2102/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року м. Кам`янське .

Південний районний суд міста Кам`янського у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/1765/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2026 року ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 6678 гривень 00 копійок , оскільки 5 квітня 2021 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у позику № у № 3133900407-303423 , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2100 гривень 00 копійок , строком на 20 днів , шляхом перерахування коштів на платіжну картку . Відповідачка отримала кошти , але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала .
Представник позивача у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі , заявлений позов підтримав повністю . 
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не явилася , письмово просила розглядати справу без її участі , заявлений позов не визнала . Надала копію паспорту серії НОМЕР_1 , з якого вбачається , що паспорт виданий на ім`я « ОСОБА_1 » . У клопотанні просила зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій (пені , штрафів) на 50 % до 2079 гривень та зменшити розмір витрат на правову допомогу з 10000 гривень до 2520 гривень . 
Суд , вивчивши матеріали справи , вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав .
Згідно ст. 1054 ЦК України 2003 року за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .
У судовому засіданні встановлено , що 5 квітня 2021 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у позику № у № 3133900407-303423 ( а.с. 16 – 18 , 29 ) , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2100 гривень 00 копійок , строком на 20 днів , шляхом перерахування коштів на платіжну картку ( а.с. 24 ) . Відповідачка отримала кошти , але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала . 
Кредитний договір , який було укладено з відповідачкою , було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором .
Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила , що вона ознайомлена з усіма умовами надання кредитних коштів .
Договір , укладений в електронній формі , є таким , що укладений у письмовому вигляді (ст. 205 , 207 ЦК України 2003 року) . Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 , від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Згідно розрахунку заборгованості ( а.с. 19 – 20 ) , заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3133900407-303423 від 5 квітня 2021 року складає 6678 гривень 00 копійок , з яких : заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2100 гривень 00 копійок , заборгованість за відсотками у розмірі 4578 гривень 00 копійок . 
Відповідно до позиції Верховного Суду , котра міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі № 367/4970/13-ц , провадження № 61-19992св заперечуючи розмір кредитної заборгованості , розрахований банком , боржник та його представник не надали до суду докази , які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі , визначеним кредитним договором так і розмір боргу , що є процесуальним обов`язком боржника .
Згідно з правовою позицією Верховного Суду , викладеній у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц , провадження № 61-43538св18 , твердження заявника про те , що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними , оскільки в матеріалах справи , серед інших письмових доказів , наявний розширений розрахунок заборгованості . Доказів , які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором , боржником не надано . У позиції Верховного Суду , викладеній у постанові Верховного Суду від 2 липня 2020 року по справі № 753/16745/15-ц , провадження № 61-40036св18 , Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції , про те що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом .
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України 2003 року якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилась , та сплати процентів , належних йому відповідно до умов договору .
Згідно ст. 526 ЦК України 2003 року зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу .
Відповідачка ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в сумі , строки та на умовах , що передбачені кредитними договорами , однак зобов`язання у повному обсязі не виконала , у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором .
Згідно ст. 611 ЦК України 2003 року у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом , зокрема : припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання , якщо це встановлено договором або законом , або розірвання договору ; зміна умов зобов`язання ; сплата неустойки тощо .
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України 2003 року боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання .
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України 2003 року зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства .
Згідно ст. 629 ЦК України 2003 року договір є обов`язковим для виконання сторонами .
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України 2003 року договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди .
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи .
В обґрунтування суми заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості , з якого вбачається , що у період дії кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання порушила , внаслідок чого у неї утворилася заборгованість .
Доказів , які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором , відповідачкою не надано . Заперечення щодо правильності розрахунків відповідачкою обґрунтовані не були , свого розрахунку стороною відповідача суду не надано . Крім того , у заяві відповідачка не заперечувала факт отримання кредиту та користування кредитними коштами . 
У клопотанні відповідачка ОСОБА_1 просила зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій (пені , штрафів) на 50 % до 2079 гривень . 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом .
Відповідачка ОСОБА_1 підписала Договір № 3133900407-303423 від 5 квітня 2021 року . Отже , відповідачка була обізнаною з умовами договору до його підписання і не може посилатися на свою необізнаність та спонукання з боку первісного кредитора до підписання Договору на невигідних для себе умовах , тому суд не вбачає підстав для застосування розрахунку , наданого відповідачкою , оскільки позивачем була нарахована заборгованість за відсотками згідно умов кредитного договору . 
Укладений між сторонами кредитний договір , підписаний сторонами , містить строк повернення . Враховуючи , що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті , а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України 2003 року , згідно якої , якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги , кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час , що свідчить про порушення його прав , тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів .
Таким чином , стягненню підлягає заборгованість у розмірі 6678 гривень 00 копійок , з яких : заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2100 гривень 00 копійок , заборгованість за відсотками у розмірі 4578 гривень 00 копійок , оскільки відповідачка отримала грошові кошти та користувалася ними .
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати , пов`язані з правничою допомогою адвоката , несуть сторони , крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави .
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами . Для цілей розподілу судових витрат :
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката , в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу , пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду , збір доказів тощо , а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості , що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ;
2) розмір суми , що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката , необхідних для надання правничої допомоги , встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів , які підтверджують здійснення відповідних витрат .
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) , виконаних адвокатом , та здійснених ним витрат , необхідних для надання правничої допомоги .
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; часом , витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; ціною позову та (або) значенням справи для сторони , в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи .
Відшкодування витрат на оплату послуг адвоката здійснюється за наявності документального підтвердження витрат , а саме платіжного доручення про сплату коштів . У разі неподання відповідних документів у суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум .
Розмір відшкодування не повинен бути неспіврозмірним , тобто явно завищеним . Суд з урахуванням матеріалів конкретної справи , зокрема ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність .
Розумна необхідність це врахування часу , який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець , тривалість розгляду і складність справи ; вартість відповідних послуг адвокатів , яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг ; ціна позову ; докази , що підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката .
Докази , які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката , повинна подавати сторона , що вимагає відшкодування таких витрат .
На підтвердження факту надання правової допомоги представником позивача надано копію додатку від 20 лютого 2026 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року , акту № 1 приймання-передачі правової допомоги від 10 квітня 2026 року . Вартість витрат на правову допомогу складає 10000 гривень 00 копійок , які позивач просить стягнути з відповідачки . Однак , суд вважає , що ці витрати є неспівмірними .
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу , враховуючи об`єм та характер наданих послуг , їх складність , суд приходить до висновку , що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень 00 копійок не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи , сталою правовою позицією і безумовно є завищеними .
Таким чином , стягненню підлягає сума витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок , що є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; часом , витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; ціною позову та значенням справи для сторони .
При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено повністю, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача , які складаються з : судового збору у розмірі 2662 гривні 40 копійок , витрат на правову допомогу у сумі 3000 гривень 00 копійок , оскільки такі витрати позивачем понесені і ці витрати відповідають критерію розумності .
Керуючись ст. 525 , 526 , 530 , 610 – 612 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10, 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити повністю .
Стягнути з  ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» , місцезнаходження : с. Чайки Бучанського району Київської області , вулиця Антонова , 8А , ідентифікаційний код юридичної особи: 40842831 , заборгованість за кредитним договором № 3133900407-303423 від 5 квітня 2021 року у розмірі 6678 гривень 00 копійок , з яких : заборгованість за сумою кредиту у розмірі 2100 гривень 00 копійок , заборгованість за відсотками у розмірі 4578 гривень 00 копійок , судові витрати у розмірі 5662 гривні 40 копійок .
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення . 

Суддя С.А. Скиба