Справа №345/1901/26 
Провадження № 2-др/345/210/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23.07.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву представника позивачки адвоката Іваніва Олега Богдановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається,
В С Т А Н О В И В:

в провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається.
Заочним рішенням суду від 04.06.2026 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається, задоволено.
03.07.2026 представник позивачки звернувся до суду зі заявою, в якій зазначає, що до заявленого позову було додано докази понесених ОСОБА_3 витрат на правову допомогу, серед яких: копія ордеру, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія договору, квитанція адвоката, розрахунок-перелік послуг, які надані (надаватимуться) адвокатом. Також однією з позовних вимог було прохання вирішити питання судових витрат, якими є і витрати на правову допомогу. При постановленні рішення судом першої інстанції не вирішено питання по судових витратах, зокрема, щодо повернення ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу. А тому, з огляду на вищевказане, просить постановити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Вивчивши матеріали справи та заяви, суд прийшов до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Як встановлено судом, заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.04.2026 по справі № 345/1901/26 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається, задоволено. Ухвалено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання на час її навчання у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу). Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок судового збору.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша – друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник ОСОБА_1 адвокат Іванів О.Б. в позовній заяві просив, в тому числі, вирішити питання судових витрат. Окрім того, ним було зазначено, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат становить 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. представником позивачки було долучено: договір про надання правових послуг від 09 березня 2026 року, розрахунок-перелік послуг, які надані (надаватимуться) адвокатом, який є додатком до договору про надання правових послуг, квитанцію від 19.03.2026 про оплату правової допомоги на суму 10000,00 грн., копію ордеру від 09.03.2026 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідачем не подано ніяких заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Оскільки представником позивачки надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення позивачкою витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн., враховуючи відсутність зі сторони відповідача клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, беручи до уваги, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 (десять тисяч) гривень
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 263, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву представника позивачки адвоката Іваніва Олега Богдановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається, задовольнити.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000,00 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. 
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду. 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя: