Справа № 944/5954/25
Провадження №2/944/1001/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2026 року | м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Поворозника Д.Б.,
за участю секретаря судового засідання Димчак Х.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме просить стягнути з відповідача: заборгованість за кредитним договором №00-9849025 від 10 липня 2024 року у розмірі 30345, 90 грн, судові витратити, які складаються із судового збору у розмірі 2422, 40 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 7000, 00 грн.
Позов обґрунтовує тим, що 10 липня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та відповідач уклали кредитний договір № 00-9849025 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. З огляду на наведене позивачем доведено факт укладання даного договору між первісним кредитором і відповідачем. На виконання умов кредитного договору, 10 липня 2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ "ПРОФІГГІД" на платіжну картку № НОМЕР_1 , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі , що підтверджується повідомленням від ТОВ "ПРОФІГГІД" з відміткою та додатком до нього.
Пунктом 1.1 договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит , сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно умовами кредитного договору сума ліміту кредитної лінії становить 7800 грн. Також сторони домовилися, що строк, на який надається кредит, становить 360 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту – 05 липня 2025 року. Відповідно до п.1.4 договору позичальник зобов`язаний сплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме 04 серпня 2024 року, та на кожен 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії. Процентна ставка стандарт – фіксована незмінна у розмірі 1,45% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом строку, на який надається кредит. 
17.02.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 17022025-МК відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу визначено, що в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними уредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Таким чином відповідно до реєстру боржників від 17 лютого 2025 року до договору факторингу та акту приймання-передачі , до позивача перейшло право вимоги до відповідача. 
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить – 33 075,90 грн, яка складається з: 8970,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 21 375,90 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом 2730,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня,штрафи).
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не прибув, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не прибула, про розгляд справи повідомлялася належним чином, а саме шляхом надіслання судової повістки рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та оголошенням про виклик в судове засідання на офіційному сайті суду, про причини неявки суд не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не прибула, не повідомла причини неявки, не подала відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.
Суд встановив, що 10 липня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та відповідач уклали кредитний договір № 00-9849025 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. З огляду на наведене позивачем доведено факт укладання даного договору між первісним кредитором і відповідачем. На виконання умов кредитного договору, 10 липня 2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ "ПРОФІГГІД" на платіжну картку № НОМЕР_1 , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі , що підтверджується повідомленням від ТОВ "ПРОФІГГІД" з відміткою та додатком до нього.
Пунктом 1.1 договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит , сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно умовами кредитного договору сума ліміту кредитної лінії становить 7800 грн. Також сторони домовилися, що строк, на який надається кредит, становить 360 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту – 05 липня 2025 року. Відповідно до п.1.4 договору позичальник зобов`язаний сплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме 04 серпня 2024 року, та на кожен 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії. Процентна ставка стандарт – фіксована незмінна у розмірі 1,45% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом строку, на який надається кредит. 
17.02.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 17022025-МК відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу визначено, що в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними уредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Таким чином відповідно до реєстру боржників від 17 лютого 2025 року до договору факторингу та акту приймання-передачі , до позивача перейшло право вимоги до відповідача. 
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить – 33 075,90 грн, яка складається з: 8970,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 21 375,90 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом 2730,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня,штрафи).
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов Може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки відповідач свого розрахунку, доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором №00-9849025 від 10 липня 2024 року, які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, суду не надав.
Виходячи з наведеного, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.
Позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №00-9849025 від 10 липня 2024 року у розмірі 30345, 90 грн.
Щодо вимог про стягнення понесених судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2 422, 40 грн. що підтверджено платіжною інструкцією №30767 від 31 жовтня 2025 року.
Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422, 40 грн судового збору.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Також позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, представник позивача надав договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, додаткову угоду до нього №25770866158 від 11 вересня 2025 року, акт прийому-передачі надання послуг до договору надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року.
Як встановлено судом з матеріалів справи, від відповідача ОСОБА_1 заперечень щодо розміру понесених судових витрат до суду надано не було та не доведено неспівмірності даних витрат.
Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що стороною відповідача не подані заперечення щодо заявленого стороною позивача розміру витрат на правову допомогу, суд вважає, що понесені позивачем ТОВ «Юніт Капітал» судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції, у вигляді витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал».
На підставі наведеного та керуючись ст.12, 13, 76-78, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, 
вирішив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договорами №00-9849025 від 10 липня 2024 року у розмірі 30345 (тридцять тисяч триста сорок п`ять) гривень 90 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Яворівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. 
Повний текст рішення складено 27 липня 2026 року.
Повне найменування сторін:
позивач - Товариство з обмеженою відповільністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Б. Поворозник