Справа № 951/628/26
Провадження №2-о/951/47/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року 

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Бацман Ю. В.

позивача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення факту належності правовстановлюючого документа

у с т а н о в и в:

29.07.2026 адвокат Головацький В. Ф., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у якій заінтересовану особу зазначено Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації із відповідною заявою. Однак при розгляді звернення виявлена розбіжність у написанні її прізвища в архівній довідці, що є перешкодою для отримання статусу депортованої особи.

Тож просить суд встановити факт, що архівна довідка № Т-5858-02/п від 06.06.2002, видана Державним архівом Львівської області ОСОБА_2 належить ОСОБА_1 , як одній і тій же особі.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 03.08.2026 заява прийнята до розгляду й відкрито провадження у справі.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги.

Представник Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, причини неявки відсутні.

Заслухавши заявника, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.12.1958 /а. с. 10/.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 12.04.1966, ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , 1943 року народження. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_4 » /а. с. 11/.

Згідно з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 14.12.2000, такий належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а. с. 8/.

ОСОБА_1 належить картка платника податків від 19.07.2001 /а. с. 9/. 

Відповідно до копії архівної довідки № Т-5858-02/п від 06.06.2002 така видана ОСОБА_2 /а. с. 12/.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що її тьотя ОСОБА_1 була переселена з Польщі; знає про розбіжності у документах.

Свідок ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_1 була переселена з Польщі; ходили разом в школу. 

Норми права, які застосовує суд при вирішенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Нормою ч. 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Проте встановлення таких фактів можливе за умови, що вони породжують юридичні наслідки для заявника.

Також, крім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 (далі – Постанова).

Так в пункті 1 Постанови звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п. 12 Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Як визначено в абз. 2 п. 12 Постанови суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Водночас Верховний Суд у постанові від 08.12.2021 по справі № 464/6696/20 вказав, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Тож, якщо у документах є розбіжності в написанні прізвища, імені, по батькові чи дати народження, суди не можуть розглядати це як окреме провадження про встановлення тотожності.

Висновки суду за результатами заяви. 

З огляду на те, що встановлення даного факту, про який просить заявник необхідно їй для отримання статусу депортованої особи суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги необхідно задовільнити частково, оскільки суд не вправі вирішувати в порядку окремого провадження питання тотожності особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 273, 293, 294, 315 ЦПК України

у х в а л и в:

задовільнити частково заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Встановити факт, що архівна довідка № Т-5858-02/п від 06.06.2002, видана Державним архівом Львівської області ОСОБА_2 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 16.09.2026.

Повне найменування сторін:

заявник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

заінтересована особа – Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації; місцезнаходження: вул. М. Кривоноса, 10, м. Тернопіль, Тернопільська область; код ЄДРПОУ 03195518. 

Суддя            О. Б. Гриновець