Справа № 759/10910/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10251/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Горбенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В., 
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Горбенко Н.О., повний текст якого складено 11 липня 2025 року, у справі № 759/10910/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 25.03.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір кредитної лінії №00-9691205 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, шляхом введення відповідачкою одноразового ідентифікатора 77419. На підставі вказаного договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» через платіжний ТОВ «Платежі Онлайн» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 7 000,00 грн. На підставі договору факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 року, укладеного між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС», право вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ЕЙС». ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка становить 26 069,40 грн., яка складається з наступного: 7 700,00 грн. - заборгованість по кредиту; 14 869,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3 500,00 грн. - штрафні санкції згідно умов договору. Разом з тим, ТОВ «ФК «ЕЙС» вказувало, що не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 22 569,40 грн., що складається з 7 700,00 грн. заборгованості по кредиту та 14 869,40 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року задоволено позов ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за договором кредитної лінії №00-9691205 від 25.03.2024 року у розмірі 22 569,40 грн, яка складається з: 7 700,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 14 869,40 грн - заборгованості за відсотками. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що про пред`явлення позову дізналась після відкриття виконавчого провадження, оспорюваний кредитний договір вона не укладала, наявність заборгованості за договором не визнає. Зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не врахував, що лист АТ КБ «ПриватБанк» належним чином не підтверджує зарахування грошових коштів саме за спірним договором, оскільки він не містить ідентифікуючих ознак особи, якою здійснено переказ в призначенні платежу. У позовній заяві значиться тіло кредиту у розмірі 7 700 грн., а у виписці за картою лише 7 000,00 грн. Крім того, спірний кредитний договір не містить електронного підпису відповідача. Зазначає, що відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» їй, як дружині військовослужбовця, проценти за користування кредитом не нараховуються. Також вказує, що витрати на правничу допомогу не підтверджені належним чином та є неспівмірними зі складністю справи.
Сахарова О.І., яка діє в інтересах ТОВ «ФК «ЕЙС», подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволеню виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 березня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-9691205 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до п. 1.1 якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язалася одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Відповідно до п.п. 1.2-1.3 договору сума кредитного ліміту складає 7 000,00 грн, тип кредиту ? кредитна лінія, строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язується повернути кредит до 20 березня 2025 року. 
Згідно з п. 1.5.1 стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має правона використання зниженої процентної ставки). 
Відповідно до п. 1.5.2. договору знижена процентна ставка становить 1,24 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше гаступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1 цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом протягом строку кредитування, зазначеного в п. 1.3. цього договору. 
Згідно з п. 1.6 договору за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 10,00% від суми кредиту, що становить 700,00 грн. 
У п. 2.8 договору сторони узгодили, що кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 25 березня 2024 року Сума кредиту перераховується кредитодавцем в розмірі 7 000,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки ТОВ «МАКС КРЕДИТ» про ідентифікацію, клієнта ОСОБА_1 , з якою укладено договір №00-9691205 від 25.03.2024 року, ідентифіковано ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснено: одноразовим ідентифікатором - 77419; час відправки ідентифікатора позичальнику - 25.03.2024 16:26:07; Номер телефону / електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - НОМЕР_4 (а.с. 27).
Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 1289/10 від 30.10.2024 року ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомило, що на сайті торговця (TREBA.CREDIT) через платіжний сервіс «Platon» проведено успішні транзакції «видача» (а.с. 28). До цієї довідки додано реєстр транзакцій, згідно з яким під порядковим номером 791 міститься інформація про транзакцію номер 41137-67836-62504, здійснену 25.03.2024 на картковий рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 7 000,00 грн, банк емітент ПриватБанк (а.с. 28-29, 30-31). 
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «МАКС КРЕДИТ» заборгованість ОСОБА_1 станом на 21.10.2024 року складала 22 569,40 грн. (а.с. 36).
21.10.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №21102024-МК/Ейс, за умовами якого клієнт відступив, а фактор прийняв право грошової вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників (а.с. 37-39).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 22 569,40 грн. (а.с. 46-47).
ТОВ «ФК «ЕЙС» порушило перед судом питання про стягнення із ОСОБА_1 вказаної заборгованості за кредитним договором в сумі 22 569,40 грн., з яких: 7 700,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14 869,40 грн. - заборгованість за відсотками.
На виконання ухвали суду першої інстанції від 23 травня 2025 року про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь № 20.1.0.0.0/7-250606/42464-БТ, згідно з відомостями якої банком було емітовано на ім`я ОСОБА_1 картку № НОМЕР_2 . Також надано інформацію про фінансовий номеру телефону та підтверджено зарахування 7 000,00 грн на банківський рахунок, для обслуговування якого було емітовано зазначену платіжну картку. Крім цього, надано виписку про рух коштів по картці за період з 25.03.2024 по 25.03.2024 (а.с. 75).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» та стягнув з ОСОБА_1 вищевказану заборгованість.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту. 
При цьому за правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 березня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЕЙС», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-9691205 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 7 000,00 грн. ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань у повному обсязі. 
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання зобов`язань за договором кредитної лінії № 00-9691205 від 25 березня 2024 року. 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості.
Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на недоведеність ТОВ «ФК «ЕЙС» укладення нею вищевказаного договору кредитної лінії та отримання нею коштів саме за цим договором.
Так, на підтвердження надання ТОВ «МАКС КРЕДИТ» кредиту ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «ЕЙС» було долучено до позовної заяви довідку ТОВ «МАКС КРЕДИТ» про ідентифікацію, відповідно до змісту якої вбачається, що клієнта ОСОБА_1 , з якою укладено договір №00-9691205 від 25.03.2024 року, ідентифіковано ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Також до позовної заяви було долучено довідку ТОВ «Платежі Онлайн» № 1289/10 від 30.10.2024 року, відповідно до якої ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомило, що на сайті торговця (TREBA.CREDIT) через платіжний сервіс «Platon» проведено успішні транзакції «видача». До цієї довідки додано реєстр транзакцій, згідно з яким під порядковим номером 791 міститься інформація про транзакцію номер 41137-67836-62504, здійснену 25.03.2024 на картковий рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 7 000,00 грн, банк емітент ПриватБанк (а.с. 27, 28-29, 30-31). 
За клопотанням ТОВ «ФК «ЕЙС» ухвалою суду першої інстанції від 23 травня 2025 року було витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» документи на підтвердження інформації щодо належності ОСОБА_1 кредитної картки № НОМЕР_3 хх-хххх-2010, інформацію про зарахування коштів за відповідним рахунком 25 березня 2024 року у сумі 7 000,00 грн та чи є номер телефону НОМЕР_4 фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком і чи знаходиться цей номер в анкетних даних ОСОБА_1 (а.с. 67-69).
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» листом від 14 червня 2025 року повідомило, що дійсно на ім`я ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» було емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 25 березня 2024 року було зараховано 7 000,00 грн, та підтвердили, що номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_2 є фінансовий номер телефону НОМЕР_4 (а.с. 75). До даного листа АТ КБ «Приватбанк» долучило виписку по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за період з 25 березня 2024 року по 25 березня 2024 року, з якої вбачається, що на рахунок ОСОБА_1 25 березня 2024 року було зараховано 7 000,00 грн. (а.с. 75 зворот).
Вказана виписка по рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та є належним доказом надання відповідачці кредиту.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зі змісту вищевказаної виписки по рахунку не вбачається, що зарахування грошових коштів відбулося саме за спірним кредитним договором, оскільки дана виписка не містить ідентифікуючих ознак особи, якою здійснено переказ грошових коштів в призначенні платежу, є необґрунтованими. Заперечуючи щодо отримання коштів в розмірі 7 000,00 грн саме за договором кредитної лінії № 00-9691205 від 25 березня 2024 року, ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що ці кошти були перераховані їй за іншим зобов`язанням.
Також колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо різниці в сумі зарахованого тіла кредиту та зазначеної суми заборгованості у виписці за рахунком, оскільки згідно з п 1.6 договору, встановлено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає: 700,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.4 цього договору. Відтак, сумма заборгованості зазначена ТОВ «ФК «ЕЙС» у позовній заяві з урахування вимог п. 1.6. кредитного договору.
Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» їй, як дружині військовослужбовця, проценти за користування кредитом не нараховуються, колегія суддів вважає безпідставними. Як вбачається зі змісту довідки військової частини НОМЕР_5 Міністерства оборони України від 29 березня 2026 року № 350, чоловік відповідачки - ОСОБА_2 перебуває на військовій службі з 09.08.2024 по теперішній час. Разом з тим, відсотки за кредитним договором нараховувались позивачем за період з 25.03.2024 по 18.06.2024, тобто за період коли ОСОБА_2 не перебував на військовій службі, а відтак положення вищевказаного Закону не підлягали застосуванню до даного кредитного договору.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суд першої інстанції і в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» витрат на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Як вбачається з матеріалів справи, правничу допомогу ТОВ «ФК «ЕЙС» в суді першої інстанцій надавав адвокат Тараненко А.І. На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокат Тараненко А.І. надав копії договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, додатку № 1 до вказаного договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, додаткової угоди № 20 до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, акту прийому-передачі наданих послуг від 07 квітня 2025 року, відповідно до змісту яких вартість витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції склала 7 000,00 грн., (а.с. 48-54).
Надання правничої допомоги ТОВ «ФК «ЕЙС» в суді першої інстанціїпідтверджується матеріалами справи, з яких можна встановити обсяг виконаних адвокатом робіт та наданих ним послуг, а також встановити їх вартість.
Заперечуючи проти розміру визначених судом першої інстанції витрат на правничу допомогу, Янчук О.В. посилалася на те, що справа є нескладною, а розмір витрат на правничу допомогу є завищеним. Однак, доказів на підтвердження неспівмірності правової допомоги відповідачем до апеляційної скарги надано не було. 
У колегії суддів відсутні підстави вважати, що стягнута судом першої інстанції вартість витрат на правничу допомогу не відповідає обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних ним робіт, а також вимогам розумності чи справедливості.
При цьому є безпідставними посилання відповідачки на ненадання позивачем підтверджуючих документів понесення таких витрат, оскільки за змістом ст. 137 ЦПК України відсутність фактичної оплати витрат на правничу допомогу на момент подання заяви про їх відшкодування не є перешкодою для їх стягнення з іншої сторони.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді