Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2026 р. № 520/15369/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В :
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
1. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - березень 2018 року;
2. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року індексацію грошового забезпечення в повному розмірі, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - березень 2018 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;
3. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
4. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2026 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без виклику учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця підвищення доходу для розрахунку індексації грошового забезпечення – березень 2018 року за період з 01.01.2023 року до 31.12.2023 року. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.
Адміністративний позов направлено на адресу відповідача у відповідності до норм діючого законодавства та доставлено до електронного кабінету останнього 08.06.2026, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. Також, ухвалу суду від 11.06.2026 направлено та доставлено до електронного кабінету останнього 11.06.2026, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.
23.07.2026 через систему "Електронний суд" відповідач надав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078. Зазначив, що у 2023 році дія зазначеного Закону була зупинена, у зв`язку з чим у військової частини були відсутні правові підстави та бюджетні асигнування для нарахування і виплати позивачу індексації грошового забезпечення. У зв`язку з відсутністю підстав для нарахування індексації відповідач також заперечує проти вимог про виплату компенсації втрати частини доходів. Крім того, відповідач просив поновити строк на подання відзиву, посилаючись на участь військової частини у бойових діях та значне службове навантаження юридичної служби.
Відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно приписів ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 19.04.2022 по 29.12.2025.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 грудня 2025 року № 384 молодшого сержанта ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, звільненого з військової служби в запас, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 29 грудня 2025 року. 
За період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення не в повному обсязі.
Представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з урахуванням відповідних відрахувань, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із визначенням базовим місяцем березня 2018 року.
Листом від 28.02.2026 №2555 відповідач надав копії довідок про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення та інші додаткові виплати, з яких убачається, що за період з 01.02.2023 по 31.12.2023 індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася, тоді як за січень 2023 року індексацію було нараховано із застосуванням іншого базового місяця для обчислення індексу споживчих цін.
Позивач вважає, що відповідачем протиправно не виплачено йому у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2023 року до 31.12.2023 року із застосуванням місяця підвищення доходу для розрахунку індексації грошового забезпечення – березень 2018 року, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.
Щодо поновлення строку на подання відзиву суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову та надає докази, якими вони обґрунтовуються.
Згідно з частиною 5 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику учасників справи та запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на адміністративний позов.
Адміністративний позов було направлено на адресу відповідача відповідно до вимог чинного законодавства та доставлено до його електронного кабінету 08.06.2026, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. Ухвалу суду від 11.06.2026 також направлено та доставлено до електронного кабінету відповідача 11.06.2026, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа.
Відзив на адміністративний позов подано відповідачем до суду через підсистему «Електронний суд» 23.07.2026, тобто після спливу встановленого судом строку на його подання.
Разом із відзивом відповідач звернувся із заявою про поновлення строку на його подання, посилаючись на участь військової частини у бойових діях та значне службове навантаження юридичної служби, що, на думку відповідача, унеможливило своєчасне підготування та подання відзиву.
Вирішуючи питання щодо поновлення строку на подання відзиву, суд враховує характер діяльності відповідача, пов`язаний із виконанням завдань в умовах воєнного стану, участю військової частини у бойових діях, а також значне службове навантаження працівників юридичної служби. З огляду на наведені обставини та незначний строк пропуску, суд вважає причини пропуску строку на подання відзиву поважними та такими, що об`єктивно перешкоджали своєчасному поданню відзиву, а тому строк на його подання підлягає поновленню. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-XII).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом Про індексацію грошових доходів населення №1282-XII (далі Закон №1282-XII).
У статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078 цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку № 1078 обумовлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
З огляду на те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, тому механізм індексації має універсальний характер.
Правове ж регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
У постановах від 04 травня 2023 року у справі № 640/29759/21, від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, Верховний Суд вказав, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Спірні правовідносини, які склались у цій справі, стосуються нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2023 до 31.12.2023 із застосуванням місяця підвищення доходу для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 рік.
Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2021 року у справі № 380/1513/20 зазначив, що механізм індексації має універсальний характер, оскільки індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян та виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право отримати індексацію грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 у справі № 825/874/17, від 19 червня 2019 у справі № 825/1987/17, від 19 липня 2019 у справі № 240/4911/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 05 лютого 2020 у справі № 825/565/17.
Так, Порядком № 1078 визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.
З 01 грудня 2015 року положення Порядку №1078 діють зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну зі зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки), від 29 березня 2023 року у справі № 380/5493/21, з урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова № 704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.02.2025р. у справі №380/13847/22.
Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, у відповідача виник обов`язок нараховувати та виплачувати індексацію грошового забезпечення із урахуванням місяця підвищення доходу для розрахунку індексації грошового забезпечення березень 2018 року.
Водночас пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" була зупинена на 2023 рік дія Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". 
Як вже вказувалося судом вище, проведення індексації регулюють Закон №1282-XII та Порядок №1078, який розроблено Кабінетом Міністрів України на виконання вимог ч. 2 ст. 6 вказаного Закону.
Тож якщо дію Закону №1282-XII призупинено, то відповідно й Порядок №1078 також не діє протягом 2023 року.
Положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у зазначеній частині чинні, неконституційними не визнавалися, тому мали застосовуватись відповідачем.
Таким чином у 2023 році проведення індексації грошового забезпечення, в тому числі і військовослужбовців, не здійснюється з огляду на імперативні приписи Закону України від 03.11.2022 №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік".
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.12.2025 у справі № 380/5270/24, відповідно до якої, оскільки дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» було зупинено на 2023 рік пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік», відсутні підстави для висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, у тому числі індексації-різниці, за період з 01.01.2023 по 27.12.2023.
З урахуванням наведеного, підстави для задоволення позову за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 відсутні.
Щодо позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по день фактичної виплати індексації, а також зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку компенсацію, суд зазначає, що вони є похідними від вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за 2023 рік.
Оскільки судом встановлено відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період із визначенням березня 2018 року місяцем підвищення доходу для розрахунку індексації, правові підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою зазначеної індексації також відсутні. 
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову - відмовити.
Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Марина Лук`яненко