ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
| Справа № 636/1607/21  Провадження№ 1-кп/636/515/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , прокурора – ОСОБА_3 , обвинуваченого – ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження №12021220440000237, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, особи з інвалідністю 3 групи, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення за встановлених, в судовому засіданні, обставин.
Так, 19 січня 2021 року ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував у спальній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була прикута до ліжка у зв`язку з хворобою. В цей час у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до своєї матері, виник намір, направлений на умисне протиправне заподіяння їй смерті, після чого ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, бажаючи діяти саме таким чином, ставлячи за мету умисне позбавлення життя ОСОБА_6 , тримаючи дерев`яну палицю в руках, умисно наніс потерпілій не менше 9 ударів в область голови, тобто в область розташування життєво-важливих органів, заподіявши при цьому потерпілій ОСОБА_6 , тілесні ушкодження в лобній частині голови в центрі з переходом на тім`яну область три рани з вертикальним напрямком з розчавленими краями тупими кутами розмірами 4х0,5 см, 3,5х0,2 см, 6х0,5 см при зведених краях та на обличчі в навколо очних областях по синцю бузкового кольору, овальної форми без чітких меж, розмірами зліва 4х3 см, праворуч 3х2 см, на спинці носа подібний синець розмірами 2х1,5 см, на кінчику носа розмірами 3,5х1 см, смугастої форми з горизонтальним напрямком, в лівій виличній області є рана лінійної форми з горизонтальним напрямком, з гострими кінцями нерівними дрібнозубчатими стінками і краями, навколо рани осадження країв коричневого кольору на 0,1 см розмірами 2х0,2 см при зведенні країв, на лобі зліва по лівій брові є Т-образна забійна рана глибиною до кісток черепа, краї рани нерівні, навколо рани осадження на 0,1 см рана розташована горизонтально довжиною 4 см, ширина рани при зведенні 0,2 см. Крім того ОСОБА_4 наніс не менше двох ударів ОСОБА_6 в область грудної клітини праворуч, заподіявши останній тілесні ушкодження у вигляді синця на грудині та крововиливу на грудині з внутрішньої поверхні на рівні 5-го ребра праворуч, крововилив і розрив кровоносної судини середостіння, забій серця, по правій середньо-ключичній лінії, прямі перелами 7-8 ребер без зміщення уламків і розриву плеври, м`які тканини в області переламів мають крововиливи, двосторонній гемоторакс (1000 і 1400 мл.). 
Згідно висновку експерта № 12-17-29 – Чт/21 від 09 березня 2021 року причиною смерті ОСОБА_6 стала тупа травма грудної клітини, яка привела до розриву кровоносної судини середостіння, що в подальшому ускладнилася гострою крововтратою і двостороннім гемотораксом (1000 і 1400 мл. рідкої крові). За ступенем тяжкості вказана тупа травма грудної клітини у вигляді розриву кровоносних судин середостіння, кровотечі у плевральну порожнину, двосторонній гемоторакс, кваліфікується за критерієм небезпеки для життя як тяжке тілесне ушкодження, окремі синці та садна – легкі тілесні ушкодження, рани голови і кінцівок, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не визнав, пояснивши при цьому, що 19 січня 2021 року у денний час ходив до магазину, де придбав продукти харчування. Повернувшись додому, приготував їжу своїй матері. Того ж дня, приблизно з 12 год 00 хв до 13 год 00 хв до них приходила сусідка ОСОБА_7 , яка принесла йому чоботи, а матері – мед, яблука та томатний сік. За словами обвинуваченого, сусідка деякий час спілкувалася з його матір`ю в кімнаті, тоді як він у цей час рубав дрова, після чого вона пішла додому. Увечері обвинувачений знову ходив до магазину, щоб придбати сигарети. Після повернення вони з матір`ю повечеряли. Близько 20 год 00 хв його сестра зателефонувала матері, під час розмови остання повідомила, що в неї болять ноги та їй важко дихати. Після цього обвинувачений ще деякий час перебував разом із матір`ю, випив близько 100 грамів алкоголю та пішов спати до іншої кімнати. 20 січня 2021 року вранці він прокинувся, вийшов на подвір`я до туалету, а після повернення покликав матір, однак вона не відповіла. Зайшовши до її кімнати, він побачив, що мати лежить на підлозі без ознаків життя. ОСОБА_4 підняв її та поклав на ліжко. Після цього пройшов до іншої кімнати, звідки зателефонував за номером 103 та викликав бригаду екстреної медичної допомоги, оскільки припускав, що мати ще може бути живою. Після цього зателефонував до поліції, повідомивши про дану подію. Через деякий час до будинку прибула бригада екстреної медичної допомоги, а згодом - працівники поліції та судово-медичний експерт, які розпочали огляд місця події. Після приїзду поліції ОСОБА_4 до будинку не пускали. При цьому він зазначив, що будь-яких тілесних ушкоджень чи слідів крові на тілі матері не бачив. ОСОБА_4 зазначив, що співробітники поліції чинили на нього психологічний тиск, вимагавши підписувати документи. Окремо наголосив на тому, що з матір`ю він ніколи не сварився та не міг її вбити. Це могли зробити сторонні особи, які безперешкодно могли проникнути до будинку.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення - злочину, доведена в повному обсязі і підтверджується отриманими та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- свідченнями потерпілої ОСОБА_8 , допитаної в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України та попередженої про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, яка пояснила, що її покійна сестра ОСОБА_6 протягом усього життя проживала разом із сином – ОСОБА_4 . Останнім часом сестра тяжко хворіла, була прикута до ліжка та потребувала сторонньої допомоги. Вона часто відвідувала сестру та приносила продукти харчування. ОСОБА_8 зазначила, що інколи ОСОБА_6 скаржилася їй на конфлікти, які виникали між нею та сином, однак жаліла його й до правоохоронних органів із цього приводу не зверталася. 20 січня 2021 року їй зателефонував ОСОБА_4 та повідомив про смерть матері. На її запитання, чи повідомив він про подію правоохоронні органи, обвинувачений відповів, що поліцію вже викликав. Коли вона прибула до місця проживання сестри, тіло останньої вже було вилучено, а ОСОБА_4 затримали працівники поліції. Наступного дня відбулося поховання ОСОБА_6 . Інших відомостей щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення пояснити суду не може;
- свідченнями ОСОБА_7 допитаної в судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 352 КПК України та попередженої про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, яка пояснила, що 19 січня 2021 року, після обіду, вона заходила до будинку Бочарових, щоб передати речі та продукти харчування. ОСОБА_4 в цей час рубав дрова і залишивши цю справу провів її до кімнати матері – ОСОБА_6 , яка лежала на ліжку, вона була повністю накрита ковдрою до голови та сильно кашляла. Свідок зазначила, що перебувала у кімнаті близько 20 хвилин. Під час розмови ОСОБА_6 поскаржилася їй, що напередодні ввечері, коли ОСОБА_4 не було вдома, до будинку заходив невідомий чоловік, що її налякало, однак хто саме це був, вона не впізнала. Після розмови з ОСОБА_6 свідок залишила будинок та пішла по своїх справах.
- свідченнями ОСОБА_9 , допитаного в судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 352 КПК України та попередженого про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, який пояснив, що обставини кримінального правопорушення йому невідомі, оскільки він займався лише організацією поховання ОСОБА_6 . За його словами, до будинку ОСОБА_10 він приїздив лише тоді, коли привозив свою тещу – ОСОБА_8 , а з ОСОБА_4 спілкувався лише у випадках, коли останній виходив до нього. Свідок зазначив, що 20 січня 2021 року вранці йому зателефонувала дружина та повідомила про смерть ОСОБА_6 . Після цього він прибув до будинку Бочарових, де побачив тіло ОСОБА_6 . За його словами, на тілі померлої були наявні множинні гематоми. Надалі він поїхав за ОСОБА_8 та привіз її до будинку Бочарових. Інших відомостей щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення пояснити суду не може;
- свідченнями ОСОБА_11 , допитаної в судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 352 КПК України та попередженої про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, яка пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_4 19 січня 2021 року вона пішла у кінець їх вулиці, щоб забрати ліки, які для неї придбала сусідка. Там вона зустріла ОСОБА_4 , який повертався з магазину. Свідок зазначила, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак п`яним не виглядав. Після того як сусідка передала їй ліки та пішла додому, вона разом із ОСОБА_4 деякий час йшла в одному напрямку. При цьому, за її словами, у ОСОБА_4 із собою була пляшка соку, а також він говорив, що треба придбати ліки для матері. Після цього вони розійшлися та кожен пішов до свого будинку. 20 січня 2021 року вранці побачила біля будинку ОСОБА_10 велику кількість людей. Інших відомостей щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення пояснити суду не може;
- свідченнями ОСОБА_12 , допитаної в судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 352 КПК України та попередженої про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, яка пояснила, що 19 січня 2021 року близько 08 год 30 хв, коли вона складала речі до автомобіля, щоб поїхати на ювілей до доньки, до неї підійшов ОСОБА_4 та запитав про її чоловіка. У зв`язку з тим, що вони поспішали, вона сказала обвинуваченому, що не має часу для розмови, після чого вони поїхали. 20 січня 2021 року, перебуваючи у доньки в місті Нікополі, їм зателефонували працівники поліції, які повідомили про смерть ОСОБА_6 . Характеризуючи обвинуваченого, свідок зазначила, що не може надати йому негативної характеристики. За її словами, він інколи вживав алкоголь, однак доглядав за матір`ю, купував для неї продукти харчування та інші необхідні речі. Про це їй було відомо, оскільки вона проживає навпроти магазину та неодноразово бачила, як ОСОБА_4 здійснював покупки. Щодо взаємовідносин між ОСОБА_4 та його матір`ю свідок пояснила, що безпосередньо нічого повідомити не може. Разом із тим зазначила, що раніше, коли ОСОБА_6 самостійно відвідувала магазин, вона інколи скаржилася на сина, зокрема на те, що він зловживає алкоголь та витрачає кошти. Інших відомостей щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення пояснити суду не може;
- свідченнями ОСОБА_13 , допитаного в судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 352 КПК України та попередженого про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, який пояснив, що проживає разом зі своєю сім`єю у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . По сусідству, за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване домоволодіння, у якому проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_6 20 січня 2021 року приблизно о 02 год. 00 хв. він разом із дружиною повернувся додому та ліг спати. При цьому зазначив, що після їх повернення у будинку ОСОБА_10 було тихо, будь-яких сторонніх звуків чи шуму він не чув. За словами свідка, 20 січня 2021 року близько 06 год. 00 хв. їх розбудили працівники поліції, які повідомили про смерть ОСОБА_6 та запитали, чи не бачили або не чули вони чогось підозрілого на що він відповів, що до будинку Бочарових ніхто ніколи не приходив, сторонніх осіб на території їхнього домоволодіння він ніколи не бачив. Інших відомостей щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення пояснити суду не може;
- даними протоколу огляду місця події від 20 січня 2021 року проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , з додатками - фото таблицею, який засвідчує відсутність слідів злому на вхідних дверях та інших слідів проникнення до будинку сторонніх осіб;
- даними протоколу огляду предметів від 20 січня 2021 року;
- висновком судово-медичної експертизи трупу №12-17- 29-Чт/21 від 20 січня 2021 року, згідно якого у ОСОБА_6 мають місце наступні тілесні ушкодження: голови: синець на обличчі; забійні рани; тулубу: синець на грудині; крововилив на грудині з внутрішньої поверхні на рівні 5-го ребра праворуч; крововилив і розрив кровоносної судини середостіння (гістологічно: у м`яких тканинах з внутрішньої поверхні грудини - дифузний крововилив з чітких еритроцитів у місцями фрагментованій м`язовій тканині, у деяких спазмованих артеріях - невелика кількість лейкоцитів у стінці їх.), забій серця (гістологічно: серце - епікард місцями у вигляді фрагментів, дрібні крововиливи з бурої маси еритроцитів у жировій клітковині епікарду, спазм капілярів.); по правій середньо-ключичній лінії, прямі перелами 7-8 ребер без зміщення уламків і розриву плеври; м`які тканини в області переламів мають крововиливи; двохсторонній гемоторакс 1000 і 1400мл.); кінцівки: рана на тилу правої кисті, на другому пальці кисті, по тильній поверхні синець; тил лівої кисті з синцем на всю поверхню і переходом на другий, третій, четвертий палець; на правому ліктьовому суглобі по задній поверхні синець; на обох колінних суглобах по передній поверхні, садна овальної форми; садна на кінцівках утворилася від ковзаючої дії, можливо при падінні на тверду поверхню з ліжка. Вказані ушкодження утворилися незадовго до настання смерті (до 1 години, виходячи з результатів судово-гістологічного дослідження) внаслідок не менше ніж 15 ударно - ковзаючих дій тупими твердими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості травмуючої поверхні котрих в пошкодженнях не відбилися За ступенем тяжкості вказана тупа травма грудної клітини у вигляді кровоносних судин середостіння, кровотечі у плевральні порожнини, гемоторакси, кваліфікується за критерієм небезпеки для життя як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження, окремі синці та садна - ЛЕГКІ тілесні ушкодження, рани голови і кінцівок, як - ЛЕГКЕ тілесне ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я (п.п. 2.1.3 о,п; 2.3.2.а.б Правил судово-медичного визначена ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗУ 17 січня 1995 року). Причиною смерті стала тупа травма грудної клітини, яка привела до розриву кровоносної судини середостіння, що в подальшому ускладнилася гострою крововтратою і двостороннім гемотораксом (1000 та 1400мл. рідкої крові). Між встановленими у громадянки ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями органів грудної клітини та настанням її смерті вбачається прямий причинний зв`язок;
- даними протоколу огляду предметів від 01 лютого 2021 року, зафіксованому на диску, під час якого досліджено аудіозапис телефонного дзвінка за номером 103. Зі змісту аудіозапису вбачається, що ОСОБА_4 повідомив оператору екстреної медичної допомоги про стан своєї матері та необхідність направлення бригади екстреної медичної допомоги, зазначивши, що його мати помирає;
- висновком судово-медичного експертизи №12-14-18-Ч/21 від 25 січня 2021 року, згідно якої у ОСОБА_4 мають місце наступні тілесні ушкодження: садна на тильній стороні обох кистей, які утворилися від ковзаючої дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, чи падіння на такі, можливо в строк, вказаний в постанові – 20 січня 21 року; синець на лівому плечі, який утворився від ударної дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в строк за 4-5 діб до обстеження. За ступенем тяжкості: садна і синець кваліфікуються по критерію тривалості розладу здоров`я, як - ЛЕГКЕ тілесне ушкодження \ менше, як 6 діб\(п. 2.3.2.б. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗУ 17 січня 1995 року);
- висновком судово-психіатричної експертизи № 52 від 01 лютого 2021 року, згідно якого ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;
- висновком судово-криміналістичної експертизи №17-13/18-МКС/21 від 11 лютого 2021 року, згідно якої при проведенні експертизи одягу ОСОБА_4 виявлено наступне: якщо приналежність даних слідів до слідів крові буде доведено, то слід вважати, що помарки крові на дублянці утворилися внаслідок дотику даних ділянок у вільного краю правого рукава з якоюсь поверхнею або предметом, вкритим рідкою кров`ю;
- висновком судово-криміналістичної експертизи №17-13/19-МКС/21 від 11 лютого 2021 року, згідно якої при проведенні експертизи одягу ОСОБА_4 виявлено наступне: якщо приналежність даних слідів до слідів крові буде доведено, то слід вважати, що помарки крові на штанах утворилися внаслідок дотику даних ділянок на передній лівій половинці, з якоюсь поверхнею або предметом, вкритим рідкою кров`ю;
- висновком судово-криміналістичної експертизи №17-13/20-МКС/21 від 11 лютого 2021 року, згідно якої при проведенні експертизи одягу ОСОБА_4 виявлено наступне: якщо приналежність даних слідів до слідів крові буде доведено, то слід вважати, що помарки крові на шапці зимовій утворилися внаслідок дотику даних ділянок з якоюсь поверхнею або предметом, вкритим рідкою кров`ю;
- висновком судово-цитологічної експертизи №15-12/№64-С/2021 від 25 лютого 2021 року, згідно якої при проведенні судово-медичної експертизи крові від трупа громадянки ОСОБА_6 належить до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В; групова належність крові громадянина ОСОБА_4 – АВ (IV). При проведенні судово-медичної експертизи пари чоловічих чобіт (об`єкти №№1-12), вилучених 20 січня 2021 року у громадянина ОСОБА_4 встановлено наступне: в об`єктах №№ 6-12, виявлені сліди крові людини з домішкою потожирових виділень. При серологічному досліджені в даних слідах виявлені цитологічному дослідженні встановити статеву належність крові не було можливості у зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів крові, які необхідні методу дослідження. Ядровмісні епітеліальні клітини в препаратах також не знайдені. Таким чином, враховуючи результати досліджень та групи крові осіб, по справі, та конкретні обставини справи, можна припустити, що в даних слідах має місце змішення слідів крові від будь-якої людини з груповою належністю крові А(ІІ), ізогемаглютинином анти - В, якою і могла бути потерпіла громадянка ОСОБА_6 , та слідів потожирових виділень, від будь-якої людини з груповою належністю АВ (IV), яким і міг буди підозрюваний громадянин ОСОБА_4 ; в об`єктах №№1-5, знайдені сліди крові людини та сліди білку крові птиці. Згідно даним літератури: підручник ОСОБА_14 ;Медицина, 1978г.. «...В случаях наличия в пятне смешанной крови человека или животного эксперт может установить только вид крови, для установления группы крови человека пока еще нет достаточно надежного метода...». Таким чином подальше дослідження було припинено;
- висновком судово-цитологічної експертизи №15-12/№66-С/21 від 01 березня 2021 року, згідно якої в результаті проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту з обох рук від трупа громадянки ОСОБА_6 (об`єкти №№1,2) встановлено наступне: в об`єкті №1 (права рука) знайдені сліди крові людини та сліди білку крові птиці. Таким чином подальше дослідження було припинено;
- висновком судово-цитологічної експертизи №15-12/№65-С/21 від 01 березня 2021 року, згідно якої кров від трупа громадянки ОСОБА_6 належить до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В; кров громадянина ОСОБА_4 належить до групи АВ (IV). В результаті проведення судово-медичної експертизи піднігтьового вміст з обох рук громадянина ОСОБА_4 (об`єкти №№1,2) встановлено наступне: в об`єкті №2 (ліва рука) знайдені сліди крові людини, в яких при серологічному дослідженні виявлені антиген А та ОСОБА_15 приналежність крові не встановлена, у зв`язку з відсутністю клітинних елементів її у препаратах. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити, що сліди крові у даному об`єкті можуть походити від будь-якої людини з груповою приналежністю крові АВ (IV), яким міг бути сам ОСОБА_4 , проте антиген А властивий групі крові потерпілої громадянки ОСОБА_6 , і можна припустити в даному об`єкті домішку крові від неї; в об`єкті №1 (права рука) знайдені сліди крові людини, встановити групову приналежність яких не було можливості, у зв`язку з не виявленням антигенів А, В, Н при неодноразовій постановці реакції абсорбції-елюції. Статева приналежність крові не встановлена, у зв`язку з відсутністю клітинних елементів її у препаратах;
-висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/121-21/1655-Б від 08 квітня 2021 року, згідно якої встановлено генетичні ознаки (ДНК-профі) зразка слини громадянина ОСОБА_4 (об`єкт №2). На даній на дослідження дерев`яній палиці (об`єкти №№ 3, 5, 7), виявлено кров людини. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профі) слідів крові, виявлених на дерев`яній палиці (об`єкти №№ 3, 5, 7). На даній на дослідження дерев`яній палиці (об`єкти №№ 4, 6, 8), виявлено кров людини та клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профі) слідів крові і клітин з ядрами, виявлених на дерев`яній палиці (об`єкти №№ 4, 6, 8). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на дерев`яній палиці (об`єкти №№ 3, 5, 7), слідів крові і клітин з ядрами, виявлених на дерев`яній палиці (об`єкти №№ 4, 8) збігаються між собою та з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові трупу потерпілої гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2) і не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка слини підозрюваного гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові, виявлених на дерев`яній палиці (об`єкти №№3, 5, 7), слідів крові і клітин з ядрами, виявлених на дерев`яній палиці (об`єкти №№ 4, 8), і генетичних ознак зразка крові трупу потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №2), складає 5,32х10^-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 188 децильйонів осіб (1,88х10^35). Генетичні ознаки сліду крові і клітин з ядрами, виявлених на дерев`яній палиці (об`єкт № 6), є змішаними, містять генетичні ознаки більш, ніж однієї особи, серед яких містяться генетичні ознаки (ДНК-профі) зразка слини громадянина ОСОБА_4 (об`єкт №1) та зразка крові трупа потерпілої ОСОБА_6 (об`єкт №2).
Також суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Долучений до матеріалів провадження в якості речового доказу диск з аудіозаписом телефонного дзвінка ОСОБА_4 за номером 103, був поданий у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу.
Таким чином, записаний на диск - носій інформації електронний файл у вигляді аудіозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу.
Зазначена правова позиція міститься в Постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.10.2020 ( справа № 677/2040/16-к, провадження № 51-5738км19 ).
Також у судовому засіданні стороною захисту не надано доказів застосування щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування заходів психологічного тиску з боку співробітників поліції, а тому, за відсутності об`єктивних підтверджень, зазначене твердження сторони захисту суд розцінює критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Враховуючи правовий висновок викладений у постанові ККС ВС у справі № 221/6129/17 (провадження № 51-1180км19) вбачається, що стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає їх настання.
Зокрема, вбивство з необережності, на відміну від умисного вбивства, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.
Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, характер їх стосунків. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Як встановлено під час судового розгляду, характер тілесних ушкоджень та їх локалізація, завданих потерпілій ОСОБА_6 , вказує на те, що тупа травма грудної клітини, яка привела до розриву кровоносної судини середостіння, що в подальшому ускладнилася гострою крововтратою і двостороннім гемотораксом (1000 і 1400 мл. рідкої крові) була не випадковою, а умисною, адже здійснювалась в область грудної клітини, де розташовані життєво важливі органи. 
Отже, вибір знаряддя злочину, яким заподіяно тілесні ушкодження, локалізація і характер тілесного ушкодження, а саме в грудну клітину тіла, де знаходяться всі життєво важливі органи, та поведінка обвинуваченого до, та після заподіяння потерпілій тілесного ушкодження, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_4 на позбавлення життя ОСОБА_6 .
Значення має також стан в якому перебував обвинувачений під час конфлікту і обстановка в місці вчинення злочину, а також попередні відносини в період спільного проживання.
Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який не визнав вину та зазначив, що проживав разом із матір`ю удвох, свідків події немає, а до будинку могла безперешкодно зайти будь-яка стороння особа, суд оцінює таку позицію як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення.
Суд критично ставиться до зазначеної версії обвинуваченого та повністю відхиляє її, оскільки вона повністю спростовується сукупністю зібраних та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, допустимих та взаємопов`язаних доказів, які не залишають розумного сумніву у його винуватості.
Зазначені вище докази у їх сукупності суд вважає належними, допустимими і достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_4 та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Вказані докази отримані в порядку, встановленому КПК України, на підставі яких встановлено наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.
Показання потерпілої та свідків у судовому засіданні були дані під присягою, вказані особи були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивих свідчень.
Суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , допитаних в судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 352 КПК України та попереджених про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від дачі показань, оскільки вони надають тільки характеристику способу життя ОСОБА_4 в далекому минулому і не стосуються вчинення ним кримінального правопорушення.
Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює, як законну реалізацію його права на захист, проте його позиція спростовується шляхом зіставлення його показань із сукупністю зібраних і перевірених доказів.
За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді протиправного посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямий або непрямий умисел), коли особа усвідомлює, що в результаті її дій потерпілий помре, і бажає настання смерті або свідомо припускає настання таких наслідків.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Суд приймає до уваги правовий висновок, сформульований у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року (справа № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19) про те, що стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Суд враховує, що завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті; ігнорування судом аргументів сторін є грубим порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України», «Коробов проти України»).
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений у ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Дотримуючись принципів змагальності та безпосередності, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив в діях ОСОБА_4 прямий умисел на вчинення злочину проти життя і здоров`я особи.
Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяні смерті іншій людині. ЇЇ дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.
За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 суд враховує відсутність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують його покарання. Обставинами, що обтяжують покарання винного передбаченими ст. 67 КК України, які суд враховує при призначенні покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах. В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив вбивство своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку. Дана обставина відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України визнається обтяжуючою, однак вона не була інкримінована обвинуваченому в обвинувальному акті. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 337 КПК України щодо розгляду справи виключно в межах висунутого обвинувачення, суд позбавлений процесуальної можливості самостійно визнати та врахувати її при призначенні покарання, оскільки це суперечить принципу змагальності та порушує право на захист. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 негативно характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою - інформацією голови вуличного комітету №31 м. Чугуїв від 21 січня 2021 року в якій зазначено, що ОСОБА_4 зарекомендував себе як особа, яка зловживає спиртними напоями та веде антисоціальний спосіб життя, вчиняє сварки зі своєю матір`ю та спричиняє їй тілесні ушкодження. Також суд враховує, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 3 групи, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, вчинив кримінальне правопорушення вперше. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 52 від 01 лютого 2021 року, ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до особливо тяжких злочинів, особу винного, який має постійне місце проживання, його вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та вказує на достатній рівень соціалізації ОСОБА_4 , відсутність обставини, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.
За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.
Вказану міру покарання обвинувачений ОСОБА_4 повинен відбувати реально.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової- дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-21/1529-ТР від 03 лютого 2021 року у розмірі 2 451 грн 75 коп., та ДНК судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/2427-ТВ від 16 лютого 2021 року у розмірі 817 грн 25 коп., підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 21 січня 2021 року на тимчасово вилучене при проведенні огляду місця події 20 січня 2021 року в період часу з 09 год 00 хв до 11 год 31 хв за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: кришку з металевого чайника з нашаруванням речовини бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки, опечатаної та обклеєної биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; рушник сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; наволочку з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; наволочку з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; фрагмент матрацу з нашаруванням речовини бурого кольору, який поміщений до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; дерев`яну палицю довжиною 103 см, товщиною 2 см, шириною 5 см, з нашаруванням речовини бурого кольору, яку поміщено до паперової упаковки, опечатаної та обклеєної биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; два відрізки липкої стрічки зі слідами папілярних візерунків, які поміщені до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії – підлягає скасуванню.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 26 січня 2021 року на майно, а саме: мобільний телефон марки «Nокіа», чорного кольору, який упаковано до паперового конверту, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; зимову чоловічу шапку сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, яку упаковано до паперового конверту, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; дублянку коричневого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, яку упаковано до картонної коробки, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; брюки сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору з ременем зі шкіри чорного кольору, які упаковано до картонної коробки, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; пару чобіт чорного кольору, які упаковано до картонної коробки, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; светр темно - зеленого кольору, на передній частині якого візерунки білого кольору, який упаковано до картонної коробки, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії, які вилучені 20 січня 2021 року в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення – підлягає скасуванню.
До набрання цим вироком законної сили, на підставі ч. 4 ст. 176, ст. ст. 177, 183 КПК України, за клопотанням прокурора, враховуючи призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд залишає без змін.
Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання в порядку ст. 208 КПК України і обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою згідно ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 22 січня 2021 року, тобто з 20 січня 2021 року.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- кришку з металевого чайника з нашаруванням речовини бурого кольору, рушник сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, наволочку з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору, наволочку з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору, фрагмент матрацу з нашаруванням речовини бурого кольору, дерев`яну палицю довжиною 103 см, товщиною 2 см, шириною 5 см, з нашаруванням речовини бурого кольору, два відрізки липкої стрічки зі слідами папілярних візерунків, біологічні зразки волосся загиблої ОСОБА_6 з п`яти областей голови, біологічні зразки крові загиблої ОСОБА_6 , біологічні зразки зрізів нігтів загиблої ОСОБА_6 , дактокарту загиблої ОСОБА_6 – знищити; 
- мобільний телефон марки «Nокіа», чорного кольору, зимову чоловічу шапку сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, дублянку коричневого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, брюки сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору з ременем зі шкіри чорного кольору, пару ботинків чорного кольору, светр темно – зеленого кольору - повернути законному власнику ОСОБА_4 , а при відмові отримання - знищити; 
- один диск з аудіозаписом виклику швидкої допомоги залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової- дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-21/1529-ТР від 03 лютого 2021 року у розмірі 2 451 грн 75 коп., ДНК судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/2427-ТВ від 16 лютого 2021 року у розмірі 817 грн 25 коп., всього на загальну суму 3 269 грн 00 коп., - на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 21 січня 2021 року на тимчасово вилучене при проведенні огляду місця події 20 січня 2021 року в період часу з 09 год 00 хв до 11 год 31 хв за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: кришку з металевого чайника з нашаруванням речовини бурого кольору, яку поміщено до картонної коробки, опечатаної та обклеєної биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; рушник сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; наволочку з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; наволочку з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; фрагмент матрацу з нашаруванням речовини бурого кольору, який поміщений до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; дерев`яну палицю довжиною 103 см, товщиною 2 см, шириною 5 см, з нашаруванням речовини бурого кольору, яку поміщено до паперової упаковки, опечатаної та обклеєної биркою з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; два відрізки липкої стрічки зі слідами папілярних візерунків, які поміщені до паперового конверту з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії – скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 26 січня 2021 року на майно, а саме: мобільний телефон марки «Nокіа», чорного кольору, який упаковано до паперового конверту, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; зимову чоловічу шапку сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, яку упаковано до паперового конверту, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; дублянку коричневого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, яку упаковано до картонної коробки, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; брюки сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору з ременем зі шкіри чорного кольору, які упаковано до картонної коробки, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; пару чобіт чорного кольору, які упаковано до картонної коробки, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії; светр темно - зеленого кольору, на передній частині якого візерунки білого кольору, який упаковано до картонної коробки, з відповідними пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії, які вилучені 20 січня 2021 року в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення– скасувати.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 20 січня 2021 року до дня набрання вироком законної сили, у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання цим вироком законної сили, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою згідно ухвали слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22 січня 2021 року та неодноразово продовжений ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області, останній раз від 09 червня 2026 року - залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. 

Суддя        ОСОБА_1