Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( з а о ч н е )
Справа №338/1267/26
Провадження №2/338/1165/26
31 серпня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді???? Шишка О.А.,
з участю: секретаря Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 07 червня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 101626248, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17000 грн строком на 360 днів, з кінцевим терміном повернення до 02 червня 2026 року.
Умовами договору передбачено сплату процентів за користування кредитом за ставкою 90% річних протягом першого розрахункового періоду та 180 % річних протягом решти строку кредитування, одноразової комісії за надання кредиту, а також комісії за обслуговування кредиту в загальному розмірі 27676 грн.
Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Новий колектор» на підставі договору факторингу №МТ-260626-1 від 26 червня 2026 року, укладеного з ТОВ «Мілоан», акта приймання-передачі та Переліку (реєстру) боржників № 1.
Позивач зазначив, що відповідач неналежно виконав кредитні зобов`язання, у зв`язку із чим станом на 28 липня 2026 року утворилась заборгованість у розмірі 39195,35 грн, яка складається із: 16731,46 грн заборгованості за тілом кредиту; 7657,89 грн заборгованості за процентами; 8806 грн заборгованості за комісією; 6000 грн штрафу. 
Просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, 2662,40 грн судового збору та 224,78 грн витрат, пов`язаних із направленням відповідачу копії позовної заяви з додатками.
Представник позивача просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими документами отримав, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву, доказів погашення заборгованості або інших заяв і клопотань не подав.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною п`ятою статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву не подав, а представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд відповідно до статей 280-282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.
Суд встановив, що 07 червня 2025 року ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір № 101626248.
Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 129051, надісланим на зазначений ним фінансовий номер телефону.
Відомості про верифікацію клієнта, анкету-заяву, послідовність дій під час оформлення кредиту та застосування одноразового ідентифікатора суд оцінює як належні докази укладення відповідачем електронного договору.
Відповідно до частин третьої, шостої та восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною. Відповідь про прийняття пропозиції може надаватися шляхом заповнення відповідного формуляра в електронній формі, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На виконання договору ТОВ «Мілоан» 07 червня 2025 року перерахувало 17000 грн на рахунок із використанням платіжної картки № НОМЕР_1 , зазначеної у пункті 2.1 кредитного договору. Належність рахунку відповідачу підтверджена матеріалами справи.
Таким чином, первісний кредитор виконав свій обов`язок із надання кредиту, а відповідач набув обов`язку повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними відповідно до умов договору.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
За приписами статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов`язання умов; боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.
Договором факторингу № МТ-260626-1 від 26 червня 2026 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Новий колектор» права вимоги за кредитними договорами, визначеними у Переліку (реєстрі) боржників.
Згідно з актом приймання-передачі Переліку (реєстру) боржників № 1 та витягом із цього реєстру до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №101626248 у розмірі, який існував на дату відступлення. Сплату позивачем ціни відступлення підтверджено платіжною інструкцією від 26 червня 2026 року на суму 5176 526 грн.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав.
Отже, ТОВ «Новий колектор» є належним кредитором за спірним зобов`язанням.
Щодо комісії за обслуговування кредиту суд приходить до таких висновків.
 
Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено комісію за обслуговування кредиту в загальному розмірі 27676 грн, яка нараховується за ставкою 7,4 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період, крім останнього.
За умовами договору ця комісія є винагородою за: розміщення в особистому кабінеті інформації про розмір та складові заборгованості; розрахунок поточного платежу і суми повного погашення; оновлення графіка платежів; забезпечення можливості здійснення платежів; надсилання повідомлень та нагадувань; інформування про зарахування платежів; консультування позичальника. 
Водночас договором не визначено, яка саме частина комісії сплачується за кожний конкретний вид послуг. У договорі відсутні окремі тарифи на наведені дії, не встановлено залежності розміру комісії від виду, кількості або фактичного обсягу наданих послуг.
Розмір комісії становить фіксовані 1258 грн за кожний розрахунковий період та нараховується незалежно від того, чи звертався позичальник за відповідними послугами та чи були вони йому фактично надані.
Доказів фактичного надання ОСОБА_1 конкретних додаткових або супутніх послуг, які мали самостійне економічне значення та не охоплювалися обов`язками кредитодавця за кредитним договором, позивач не подав.
За частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно повідомляти йому інформацію про поточний розмір заборгованості, розмір сплаченої суми кредиту, виписку з рахунку щодо погашення заборгованості та іншу інформацію, надання якої передбачено законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 цього Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, установленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що кредитодавець має право встановлювати плату за додаткові та супутні послуги, однак інформація про стан кредитної заборгованості на вимогу споживача один раз на місяць повинна надаватися безоплатно. Умова договору щодо оплатності такої інформації є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року у постанові в справі № 204/224/21 вказала, що якщо кредитним договором не визначено та кредитором не доведено наявності конкретних додаткових і супутніх послуг, пов`язаних із наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, умова щодо сплати комісії за обслуговування кредиту є нікчемною.
Подібний підхід викладено Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у постанові в справі № 727/5461/23, у якій наголошено, що нікчемна умова договору не створює юридичних наслідків від моменту укладення договору, а сплачені на її виконання кошти мають бути враховані під час визначення дійсного розміру заборгованості.
Суд враховує, що на час укладення спірного договору закон допускав включення комісій кредитодавця до загальних витрат за споживчим кредитом. Проте це не надає кредитодавцю права встановлювати плату за дії, які становлять звичайне виконання кредитного договору або повинні здійснюватися безоплатно, без визначення самостійного змісту і вартості кожної додаткової послуги.
Передбачена договором комісія фактично залежить лише від існування кредитної заборгованості та тривалості кредитування. Вона не пов`язана з обсягом фактично наданих відповідачу додаткових послуг.
При цьому основна частина зазначених у договорі дій полягає в обліку заборгованості, забезпеченні можливості її погашення та інформуванні позичальника, тобто стосується виконання кредитодавцем самого кредитного договору.
Усі наведені дії об`єднані в єдину неподільну комісію. Вартість можливих платних послуг не відокремлена від вартості дій, які кредитодавець повинен здійснювати безоплатно. Суд не вправі самостійно встановлювати ціну окремих послуг замість сторін договору.
За таких обставин суд дійшов висновку, що комісія за обслуговування кредиту є завуальованою додатковою платою за кредит, а не платою за конкретні самостійні додаткові чи супутні послуги.
Отже, нарахована за весь строк кредитування комісія за обслуговування в розмірі 27676 грн не підлягає врахуванню під час визначення заборгованості.
Із розрахунку позивача вбачається, що 18870 грн внесених відповідачем коштів кредитор уже зарахував на погашення цієї комісії, а 8806 грн визначив як її непогашений залишок і включив до заявленої до стягнення заборгованості.
Тому в задоволенні вимоги про стягнення 8806 грн комісії необхідно відмовити, а 18870 грн, безпідставно зараховані на її погашення, врахувати під час визначення розміру невиконаних дійсних зобов`язань відповідача.
Одноразова комісія за надання кредиту в розмірі 3825 грн повністю сплачена відповідачем, який її стягнення не оспорював, до заявленої заборгованості не включена та предметом позовних вимог не є. Тому суд її правомірність у межах цієї справи не оцінює, а сплачені на неї кошти при перерахунку заборгованості не враховує.
Крім того, позивач просить стягнути 6000 грн штрафу за порушення строків виконання кредитних зобов`язань.
 
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного або надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки - штрафу, пені - за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Неустойка та інші платежі, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання такого зобов`язання, підлягають списанню кредитодавцем.
Оскільки кредитний договір укладено і штраф нараховано під час воєнного стану, вимога про стягнення 6000 грн штрафу задоволенню не підлягає.
Із розрахунку також убачається, що 1000 грн із внесених відповідачем коштів кредитор зарахував у рахунок сплати штрафу. Ця сума підлягає врахуванню при погашенні дійсних зобов`язань відповідача.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач загалом сплатив 44938,39 грн, з яких кредитор зарахував: 3825 грн - у рахунок комісії за надання кредиту; 18870 грн - у рахунок комісії за обслуговування кредиту; 20974,85 грн - у рахунок процентів; 268,54 грн - у рахунок тіла кредиту; 1000 грн - у рахунок штрафу. 
Залишок заборгованості, заявлений позивачем без урахування комісії за обслуговування та штрафу, становить: 16731,46 грн тіла кредиту та 7657,89 грн процентів, разом - 24389,35 грн. 
Оскільки 18870 грн було неправомірно спрямовано на погашення комісії за обслуговування кредиту, а 1000 грн - на погашення штрафу, загальна сума, яка підлягає перерозподілу, становить: 18870 грн + 1000 грн = 19870 грн.
Ці кошти насамперед підлягають зарахуванню на погашення залишку процентів: 19870 грн - 7657,89 грн = 12212,11 грн.
Після повного погашення процентів залишок у розмірі 12212,11 грн підлягає зарахуванню на погашення основного боргу: 16731,46 грн - 12212,11 грн = 4519,35 грн.
Таким чином, після врахування всіх здійснених відповідачем платежів непогашеною залишається лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4519,35 грн.
Вимога про стягнення 7657,89 грн процентів задоволенню не підлягає у зв`язку з їх погашенням після належного перерозподілу внесених відповідачем коштів.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 4519,35 грн основного боргу.
Щодо судових витрат.
 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий зб збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову становить 39195,35 грн, із яких задоволенню підлягає 4519,35 грн, що становить 11,53 % заявлених вимог. Позивач сплатив 2662,40 грн судового збору. Тому з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог підлягає стягненню: 2662,40 грн ? 4519,35 грн ? 39195,35 грн = 306,98 грн.
Крім того, позивач поніс витрати в розмірі 224,78 грн на направлення відповідачу в паперовій формі копії позовної заяви з доданими до неї документами. Понесення цих витрат підтверджене належними платіжними документами.
На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 273, 274 ЦПК України, статтями 512, 514, 525, 526, 530, 534, 610, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію», «Про споживче кредитування», суд

у х в а л и в :

 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» заборгованість за кредитним договором №101626248 від 07 червня 2025 року в розмірі 4519 (чотири тисячі п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 35 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» 306 (триста шість) гривень 98 копійок судового збору та 224,78 грн витрат, пов`язаних із направленням відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо така заява подана протягом двадцяти днів із дня вручення йому повного заочного рішення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У такому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає обчислюватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про його перегляд без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених ЦПК України строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, чи якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР», код ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, офіс 601, електронна пошта: Info@newcollector.com.ua, телефон: 073 125 10 25, банківський рахунок: НОМЕР_2 в АТ «ОТП БАНК», МФО 300528.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання, зазначене в анкеті-заяві: АДРЕСА_2 , телефон: НОМЕР_4 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 

Головуючий???????????????????????? ???О. А. Шишко