Справа № 369/13917/26
Провадження № 1-кп/369/1912/26 

В И Р О К
іменем України
20.07.26 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження матеріали кримінального провадження, відомості про яке 10 червня 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026116400000028 за обвинуваченням:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бзів, Броварського району, Київської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого в ТОВ «БКВР», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
встановив:

Згідно з вимогами ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України.
Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
Відповідно до вимог п.п. 2, 5-1, 16-18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (далі – постанова КМУ від 08.05.1993 № 340), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі – посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Посвідченням водія є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС – територіальних сервісних центрах МВС (далі – територіальні сервісні центри МВС). Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С1, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний і практичний іспити.
Згідно з п. п. 1.10, 2.1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі – постанова КМУ від 10.05.2001 № 1306) водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Вказане посвідчення водій повинен мати при собі та пред`явити його для перевірки на вимогу поліцейського.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.07.2018 у ТСЦ 8044.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2019 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Після чого, з метою безперешкодного керування транспортними засобами у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, при невстановлених обставинах, у ОСОБА_2 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія, з метою подальшого його використання для підтвердження права керування транспортними засобами.
Разом з цим, у порушення вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян за наступних обставин.
Так, за невстановлених обставин, у ОСОБА_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, виник умисел на підроблення посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорій «В, С, СЕ», шляхом внесення до нього його зображення та анкетних даних з метою пред`явлення такого посвідчення при керуванні транспортними засобами такої категорії.
З цією метою ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою проживання, замовив посвідчення водія через мережу інтернет, відшукав невстановлену досудовим розслідуванням особу, яка повинна була посприяти йому у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія.
Реалізовуючи свій умисел, спрямований на підроблення посвідчення водія, за невстановлених у ході дізнання обставин, але не пізніше грудня 2025 року ОСОБА_2 , діючи умисно, з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, виконуючи роль пособника, надав невстановленій дізнанням особі, свої персональні дані та власне фотозображення в електронній формі, на підставі яких невстановлена дізнанням особа виготовила на ім`я ОСОБА_2 посвідчення водія категорій «В, С, СЕ» серії НОМЕР_2 , яке передала останньому.
Після цього, за невстановлених у ході судового розгляду обставин, але не пізніше грудня 2025 року, ОСОБА_2 отримав від невстановленої дізнанням особи підроблене посвідчення водія категорій «В, С, СЕ» серії НОМЕР_2 на власне ім`я, нібито видане ТСЦ 3249, яке використав за наступних обставин.
Так, 10.06.2026, о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом – автомобілем марки Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_3 , по вулиці Васильківська в с. Новосілки Фастівського району Київської області був зупинений екіпажом поліції «Котляр-210» сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області на підставі п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану». ОСОБА_2 у порушення вищенаведених вимог законодавства, діючи умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії серії НОМЕР_2 від 23.12.2025 на його ім`я у встановленому законом порядку він не отримував, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, на вимогу працівників сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області, відповідно до підпункту а) пункту 2.4 Правил дорожнього руху України, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», пред`явити для перевірки документи, що підтверджують наявність права керування транспортними засобами, надав працівнику поліції вищезазначене підроблене посвідчення водія, тобто використав завідомо підроблений документ.
Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Положення ст. 12 КК України в сукупністю із санкціями ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України свідчать, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Прокурор ОСОБА_3 , враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч. 1 ст. 302 КПК України просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Судом встановлено, що у відповідності до ст. 302 КПК України до обвинувального акта додано заяву ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні.
Вказана позиція учасників провадження та факт того, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, свідчить про наявність підстав для розгляду вказаного обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України.
Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Із заяви ОСОБА_2 , наданої в присутності захисника, судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України за описаних у формулюванні обвинувачення обставин, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченим не оспорюються встановлені органами досудового розслідування обставини щодо часу, дати, місця вчинення кримінальних правопорушень. Добровільність вказаного судом встановлено із змісту заяви обвинуваченого, складеної за участю захисника.
Враховуючи сукупність вказаного, а саме факт того, що обвинувачений та його захисник не оспорюють всі встановлені обставини кримінальних проступків, зазначених в обвинувальному акті, учасники судового провадження згодні з розглядом обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без їх виклику, суд вважає за можливе здійснити розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. ст. 381-382 КПК України.
Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
На підставі вказаного суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд у відповідності із ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, які в силу вимог ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, а також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, та вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді штрафу.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати відповідно до ст. ст. 118, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України, 

ухвалив:

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити  ОСОБА_2 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_2  процесуальні витрати на користь держави в сумі 2 888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 16 коп.
Речові докази:
- посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане територіальним сервісним центром 3249 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщене до спеціального пакету «Національна поліція України» з серійним номером 589565 та зберігається у матеріалах кримінального провадження – залишити у матеріалах кримінального провадження;
- диск для лазерних систем зчитування, на якому мається один файл під назвою «export-v1hrl», який поміщено до паперового конверту білого кольору та зберігається у матеріалах кримінального провадження – залишити у матеріалах кримінального провадження.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України. 

Суддя ОСОБА_5