Справа № 686/23888/26 
Провадження № 3/686/5338/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року    м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Навроцький В.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого -
за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення-
встановив:

Відповдно до протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 734045 від 31.07.2026 року та серії ЕПР1 № 734056 від 31.07.2026 року: «31 липня 2026 року о 22 год. 30 хв. в по вул. Партизанській, 9 в м. Хмельницькому, неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Dio» з номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу, не маючи права керування транспортним засобом, так як не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», п. 2.1 (а), п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення передбачені ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП». 
Справа призначалась до розгляду на 10.09.2026 року ОСОБА_1 та його законний представиник ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися, законним представником подано клопотання про розгляд справи за їх відстуності, тому відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, вважаю можливим розглядати справу за їх відсутності на підставі достатніх у ній матеріалів.
Законним представником неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано клопотання про закриття провадження у справі, так як під час складня протоколів про адміністративні правопорушення було допущено порушення права на захист неповнолітнього, а саме працівниками поліції не забезпечено пристуність законного представника .
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, насамперед увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відтак, забезпечення права на захист неповнолітньої особи при її притягненні до будь-якого виду юридичної відповідальності, здійснюється шляхом обов`язкового залучення законного представника.
При цьому правовий статус неповнолітнього, як особи, що не володіє повним обсягом дієздатності, для належної реалізації права на захист потребує залучення законного представника незалежно від наявності про це клопотання неповнолітнього.
Положення ч.ч.1,3 ст. 270 КУпАП, передбачають, що інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Законні представники та представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.
Статтею 242 ЦК України, передбачено, що законними представниками неповнолітнього є батьки (усиновлювачі). 
Частина 2 ст. 33 ЗУ «Про національну поліцію», визначає, що проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
З відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції вимоги вище вказаних норм законодавства дотримано не було, складання протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 здійснювалося за відсутності його законних представників - батьків, при цьому згідно з ч. 6 ст. 41 ЗУ «Про національну поліцію», працівники поліції, дізнавшись про вік ОСОБА_1 , зобов`язанні були негайно повідомити його батьків про місце перебування їх неповнолітнього сина, і лише після прибуття законного представника неповнолітньої особи, могли опитувати останнього, а також складати та надавати для підписання відповідний протокол про адміністративне правопорушення, чого поліцейськими зроблено не було.
Таким чином, працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , було істотно порушено право останнього на захист, не забезпечено прибуття на місце події його законного представника, за відсутності якого було складено протоколи про адміністративні правопорушення, що робить їх очевидно недопустимим доказом у справі.
При цьому присутність баби, діда неповнолітнього ОСОБА_1 під час складання протоколів про адміністративні правопорушення не є належним залученням до провадження у справі про адміністративне правопорушення законного представника неповнолітнього, так як підтверджень того що вони здійснюють опіку над неповнолітнім матеріали справи не містять.
Будь-яких доказів, які б були належними, достовірними, допустимими і які б спростовували встановленні судом обставини, матеріали справи не містять. 
Положення ст. 62 Конституції України, які знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах адміністративної справи протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 734045 від 31.07.2026 року та серії ЕПР1 № 734056 від 31.07.2026 року є первинними і головними доказами в даній справі, складеними із грубим порушенням права особи на захист, що робить їх недопустимим доказом у справі, а тому відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а провадження по справі підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст. 23, 24-1, 283, 284-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: