ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 06 липня 2026 року	справа № 380/12355/25 м. Львів	
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Мричко Н.І.,

за участю:
секретаря судового засідання Лютої В.Р.,
представника позивача за первісним позовом Несторовича Б.В.,
представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом Огорілка Ю.В., 
представника відповідача за зустрічним позовом Твердовської У.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за первісним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС у Львівській області код ЄДРПОУ 43968090, місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35 (далі по тексту ГУ ДПС у Львівській області, позивач за первісним позовом) до фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , відповідач за первісним позовом), в якому позивач просив стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу до бюджету в розмірі 1273048,94 грн.
Ухвалою від 23.06.2025 суддя прийняла позовну заяву до розгляду і відкрила спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 14.07.2025 суд перейшов до розгляду справи за правила спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою від 03.11.2025 суд задовольнив клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 03.12.2025 суд прийняв зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 21.08.2024 року №36198/13-01-24-08, яким визначено додаткове грошове/податкове зобов`язання, яке повинен сплатити ОСОБА_1 по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1174 808,25 грн (939846,60 грн податкове зобов`язання, 234961,65 грн штрафні санкції);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 21.08.2024 року №36199/13-01-24-08, яким визначене додаткове грошове/податкове зобов`язання, яке повинен сплатити ОСОБА_1 по податку військовий збір за результатами річного декларування в сумі 97900, 68 грн (78320,55 грн податкове зобов`язання, 19 580, 14 грн штрафні санкції);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 21.08.2024 року №36196/13-01-24-08, яким визначено додаткове грошове/податкове зобов`язання, яке повинен сплатити ОСОБА_1 штрафні санкції за несплату податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 340,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 21.08.2024 року №36200/13-01-24-08, яким визначено додаткове грошове/податкове зобов`язання, яке повинен сплатити ОСОБА_1 штрафні санкції за несплату податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 1020,00 грн.
Ухвалою від 21.01.2026 суд витребував докази.
Ухвалою від 11.03.2026 суд у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про призначення судово-психіатричної експертизи відмовив повністю. 
Ухвалою від 27.04.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом та представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про зупинення провадження.
Ухвалою від 27.04.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою від 03.07.2026 суд задовольнив клопотання представника позивача за зустрічним позовом про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що у відповідача наявний податковий борг, який складається з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1175148,25 грн та військового збору в сумі 97900,69 грн. Оскільки відповідач не вживає жодних заходів для погашення податкового зобов`язання, позивач вважає, що існують достатні підстави для стягнення з нього до бюджету таку заборгованість.
Представник відповідача за первісним позовом подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства. Рішенням Шептицького міського суду Львівської області від 02.06.2025 року справа № 459/1743/24 (набрало законної сили 06.07.2025 року) ОСОБА_1 визнаний обмежено дієздатною особою. Відтак, під час відкриття рахунків очевидно, що ОСОБА_1 не розумів та не міг усвідомлювати наслідки таких дій, щодо відкриття карткових рахунків у банку в користь іншої особи. 
Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що податковим повідомлення рішення від 21.08.2024 року № 36199/13-01-24-08 визначено додаткового грошове/податкове зобов`язання, яке повинен сплатити ОСОБА_1 по податку військовий збір за результатами річного декларування в сумі 97900, 68 грн (78320, 55 податкове зобов`язання, 19580, 14 грн штрафні санкції). Зазначає, що підставою для прийняття такого рішення стало не подання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2024р та не сплатою відповідних податкових зобов`язань. Податкове повідомлення рішення від 21.08.2024 №36196/13-01-24-08 визначено додаткового грошове/податкове зобов`язання, яке повинен сплатити ОСОБА_1 штрафні санкції за несплату податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 340,00 грн. Зазначає, що підставою для прийняття такого рішення стало не подання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2024р. та не сплатою відповідних податкових зобов`язань. Податкове повідомлення рішення від 21.08.2024 № 36200/13-01-24-08 визначено додаткового грошове/податкове зобов`язання, яке повинен сплатити ОСОБА_1 штрафні санкції за несплату податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у сумі 1020,00 грн. Підставою для прийняття такого рішення стало не подання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2024р. та не сплатою відповідних податкових зобов`язань.
Повторно зазначає, що внаслідок незаконних дій третіх осіб, які скористались хворобливим станом ОСОБА_1 на його ім`я було відкрито картковий(і) рахунок(и) через, які здійснювались трансакції грошових коштів, котрі б мали оподатковуватись.
Представник відповідача за зустрічним позовом подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до листа ДПС України за № 8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 року надано інформацію Національного банку України лист від 20.03.2024 №24 0006/21625/БТ, щодо зазначених обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р – платежів) у 2023 році. За період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року платник податків - фізична особа ОСОБА_1 згідно наданої інформації отримала дохід у вигляді - інші доходи, крім зазначених у статті 165 Податкового кодексу України в розмірі 5 221 370,0 грн. 
Зазначає, що відповідно до статті 67 Конституції України та статті 16.1.4 ПКУ, кожен громадянин зобов`язаний сплачувати податки та подавати податкову звітність у встановленому порядку. Однак, у цьому випадку позивач не задекларував вказані надходження, не включив їх до податкової декларації та не сплатив відповідні податкові зобов`язання. Така поведінка є прямим порушенням вимог податкового законодавства, а саме - ст. 163, 164 та 170 ПКУ, якими передбачено обов`язок платника задекларувати отриманий дохід, незалежно від джерела його походження, та сплатити податок на доходи фізичних осіб.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав. Просив суд первісний позов задовольнити повністю.
У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом проти позовних вимог заперечив. Просив суд у задоволенні первісного позову відмовити повністю.
У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом позовні вимоги підтримав. Просив суд зустрічний позов задовольнити повністю.
У судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом проти позовних вимог заперечила. Просила суд у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У період з 22.07.2024 по 26.07.2024 головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області проведена на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2, п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України та наказу ГУ ДПС у Львівській області № 3148-ПП від 13.06.2024 документальна позапланова невиїзна перевірка платника податку-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та cвоєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року.
За результатами перевірки складений Акт перевірки від 29.07.2024 №31826/13-01-24-08-03/ НОМЕР_2 в кому встановлені такі порушення: 
1. пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.„в” п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-ІV із змінами та доповненнями, в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік.
2 п.163.1. ст.163, пп.164.1.1. п.164.1 ст.164, пп.164.2.20. п.164.ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2023 рік на загальну суму 939846,60 грн.
3. пп.1.2, пп.1.3, пп. 1.5, пп. 1.6, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168 Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору за 2023 рік на загальну суму 78320,55 грн.
4. п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.
Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.07.2024 №31826/13-01-24-08-03/3803404778 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 та акт від 26.07.2024 №962/13-01-24-08-03/3814808116 “Про ненадання документів до перевірки” скеровано платнику податків на юридичну адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (номер трекінгу 0600946657520, 0600954828252).
На підставі Акта перевірки від 29.07.2024, податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення:
- №36196/13-01-24-08 від 21.08.2024 на суму 340,00 грн - штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за не подання заперечень, письмових пояснень, додаткових документів та не надання інформації яка спростовує вину платника податків, свідчить про наявність пом`якшуючих обставин та обставин, що звільняють від фінансової відповідальності;
- №36200/13-01-24-08 від 12.09.2024 на суму 1020 грн штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за не подання заперечень, письмових пояснень та додаткових документів;
- №36198/13-01-24-08 від 21.08.2024 в якому збільшено суму грошового зобов`язання на 939846,60 грн грн та також застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 234961,65 грн по результатам річного декларування за 2023 рік за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами.
- №36199/13-01-24-08 від 21.8.2024 яким збільшено суму грошового зобов`язання на 78320,55 грн. по результатам річного декларування за 2023 рік за платежем військовий збір, а також штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 19580,14 грн.
Рішенням ДПС України від 08.11.2024 №33618/6/99-00-06-01-03-06 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.
16.04.2025 ГУ ДПС у Львівській області виставлена ОСОБА_1 податкова вимога №0009520-1305-1301.
Згідно з довідкою ГУ ДПС у Львівській області від 30.05.2025 №6001/5/13-01-13-05-09 про податкову заборгованість ОСОБА_1 у такого наявний борг на загальну суму 1273048,94 грн, який складається з:
- податку на дохід фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 1175148,25 грн, у тому числі податкові зобов`язання 0,00 грн, штрафні санкції 1175148,25 грн, пеня 0,00 грн, плата за податковий кредит 0,00 грн;
- військовий збір на назальну суму 97900,69 грн, у тому числі податкові зобов`язання 0,00 грн, штрафні санкції 1175148,25 грн, пеня 0,00 грн, плата за податковий кредит 0,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.
Статтею 15 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентовано статтею 78 ПК України, якою визначені обставини, при наявності яких можуть здійснюватися такі перевірки.
Підпунктом 78.1.2 пункту 78.1 сттатті78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом. 
За правилами статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.
Відповідно до абзацу 1 пунтку 82.2 статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
Як видно з матеріалів справи, відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області від 13.06.2024 №3148/ПП та на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2, п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового Кодексу України, розглянувши доповідну записку управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Львівській області від 11.06.2024 №802/13-01-27-08-08 призначена документальна позапланова невиїзна перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з 22.07.2024 тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023.
Підставою для проведення перевірки стала інформація Національного банку України лист від 20.03.2024 № 24 0006/21625/БТ, щодо зазначених обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р - платежів) у 2023 році. Національний банк України за результатами нагляду за діяльністю банків та надавачів платіжних послуг, а також аналізу операцій клієнтів фізичних осіб, які використовують електронні платіжні засоби, емітовані українськими банками, виявив значні обсяги операцій поповнення рахунки фізичних осіб, ЕПЗ яких використовувалися у схемі обходження заборони здійснення платежів на користь осіб, які організують, проводять азартні ігри на території України без відповідної ліцензії”.
Крім того, листом Державної податкової служби України від 26.03.2024 №8651/7/99-00-24-01-02-07 повідомлено, що при опрацюванні зазначеної інформації слід забезпечити направлення/вручення платникам податків повідомлень про обов`язок подання декларації про майновий стан та доходи за звітний (податковий) рік та залучення до декларування зазначених платників податків, а у разі неподання декларацій забезпечити одержання від згаданих платників податків - фізичних осіб відповідних пояснень та їх документального підтвердження згідно з положеннями п.73.3 ст. 73 ПК України та у разі підтвердження фактів порушень вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи ДПС, забезпечити залучення таких платників податків до декларування одержаних доходів, а у разі невиконання платниками податків податкового обов`язку здійснення контрольно-перевірочних заходів з урахуванням вимог та обмежень, встановлених Кодексом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 зазначено, що наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою саме для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Враховуючи викладене, з огляду на отримання відповідачем від ДПС України інформації наданої Національним банком України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у 2023 році, зокрема, фізичної особи ОСОБА_1 , оскільки вказаний дохід не було включено позивачем до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, на думку суду, у контролюючого органу були законні підстави, після отримання в установленому законодавством порядку такої інформації, здійснити документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 .
Відповідно до висновків контролюючого органу, документальною позаплановою невиїзною перевіркою платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023. року встановлено наступні порушення:
1. пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.„в” п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-ІV із змінами та доповненнями, в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік.
2 п.163.1. ст.163, пп.164.1.1. п.164.1 ст.164, пп.164.2.20. п.164.ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2023 рік на загальну суму 939846,60 грн.
3. пп.1.2, пп.1.3, пп. 1.5, пп. 1.6, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168 Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору за 2023 рік на загальну суму 78320,55 грн.
4. п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.
Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Згідно з підпунктом 14.1.55 пунтку 14.1 статті 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - це будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.
Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи, доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.
Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Пункт 164.2 статті 164 ПК України встановлює перелік видів доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Так, серед іншого, до такого доходу віднесені інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України).
При цьому у статті 165 ПК України наведено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, у статті 166 ПК України передбачені випадки, за яких платник податків може зменшити загальний оподатковуваний дохід на розмір податкової знижки.
Відповідно до пункту164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.
За загальним правилом, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1 статті 167 ПК України).
Пункти 167.2-167.5 статті 167 ПК України встановлюють випадки, за яких до бази оподаткування застосовується ставка податку, відмінна від загальної.
Згідно з підпунктом “в” пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.
Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (підпункт 179.1 статті 179 ПК України).
Відповідно до підпункту 1.1 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 1.2 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Отже, за загальним правилом кожна особа, яка отримує дохід, зобов`язана сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та подавати у зв`язку з цим до податкового органу податкову звітність. При цьому Податковий кодекс України відносить до доходів фізичної особи будь-які доходи, отримані платником податків у відповідному періоді, окрім тих, що не підлягають оподаткуванню, чи підлягають зменшенню на суму податкової знижки або ж із застосуванням меншої ставки податку.
Вирішуючи питання щодо того, чи може у спірних правовідносинах інформація, надана банківською установою про обсяги отриманих платником податків грошових переказів, бути підставою для висновку податкового органу про порушення таким платником вимог податкового законодавства в частині декларування отриманого у періоді, що перевірявся, загального оподатковуваного доходу, суд зазначає, що стаття 83 ПК України встановлює перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок. Підпункт 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України до таких матеріалів відносить, зокрема, податкову інформацію.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України “Про інформацію”.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про інформацію” інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Таким чином, висновки податкового органу за наслідками здійсненого ним контрольного заходу можуть, серед іншого, ґрунтуватись і на податковій інформації, до якої відносяться будь-які відомості та/або дані, що стосуються предмета перевірки.
Приписи підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1 статті 19 ПК України покладають на контролюючі органи функції з контролю своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Контролюючі органи, зокрема, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом (підпункт 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України).
Пунктом 71.1 статті 71 ПК України встановлено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Відповідно до пункту 72.1.3 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків.
За правилами пункту 73.1 статті 73 ПК України інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається контролюючим органам періодично або на окремий письмовий запит контролюючого органу у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 74 Кодексу КАС України).
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд зазначає, що на виконання покладених на них функцій податкові органи вправі звертатись до банків чи інших фінансових установ із запитами щодо отримання інформації про рух коштів на рахунках платника податків. Надана такою установою інформація відноситься до податкової та є підставою для врахування при формуванні висновків про дотримання чи порушення платником податків норм податкового законодавства.
При цьому, положення статей 72, 73, 83 ПК України у взаємозв`язку з нормами статей 72-74 КАС України не дають підстав вважати, що отримана податковим органом у порядку, встановленому ПК України, інформація від банківської установи про рух коштів платника податків є недопустимим доказом, оскільки саме така установа уповноважена законом на надання відомостей такого характеру.
Водночас, платник податків, який не згоден із відповідністю такої інформації дійсним обставинам справи або ж вважає, що розмір заниженого ним податкового зобов`язання є меншим, вправі подати до контролюючого органу або ж в ході судового розгляду справи відповідні докази, що спростовують доводи суб`єкта владних повноважень. Це зумовлено специфікою поставленого в провину платнику податків порушення, а саме заниження загального оподатковуваного доходу, у зв`язку з чим контролюючому органу достатньо довести саме факт отримання останнім доходу у періоді, що перевірявся.
Поряд з цим, у разі заперечення таких обставин платник податків повинен надати докази, які свідчитимуть про: відсутність такого доходу взагалі; наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення; застосування ставки податку, відмінної від базової тощо.
У разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать про те, що задекларовані платником податків податкові зобов`язання не відповідають дійсності або він не виконав обов`язок щодо подання декларації за наявності об`єкта для декларування, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2022 року у справі № 140/403/19.
Повертаючи до обставин справи, у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року платник податків-фізична особа ОСОБА_1 згідно з інформацією, наданою Національним банком України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 отримав дохід у вигляді - інші доходи, крім зазначених у статті 165 Податкового кодексу України в розмірі 5221370,00 грн.
Саме інформація надана у встановленому порядку Національним банком України слугувала підставою для висновку контролюючого органу про заниження позивачем у періоді, що перевірявся, податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Як зазначено судом, доходом фізичної особи, який підлягає оподаткуванню, є будь-який дохід, отриманий як у грошовій, так і у негрошовій формі, за виключенням доходів, передбачених статтею 165 ПК України.
При цьому, будь-які кошти, які надходять фізичній особі на її картковий банківський рахунок є доходом, якщо особа не доведе що ці кошти не підпадають під виключення, які визначені статтею 165 ПК України.
Під час податкової перевірки за відомостями наданими у встановленому порядку Національним банком України встановлено, що у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), а саме обсяг зарахувань на банківські рахунки позивача склав 5221370,00 грн.
P2P-платежі (з англ. person-to-person) це грошові перекази фізичних осіб “з карти на карту” P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках, також такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів з іншою метою.
Разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами у значному обсязі та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання таких грошових коштів свідчить про отримання фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році доходів в розмірі 5221370,00 грн у виді інших доходів.
При цьому, лист фінансової установи, зокрема який містить інформацію щодо періоду і розміру отриманого особою доходу та дає можливість ідентифікувати таку особу, може бути як підставою для висновків податкових органів при проведенні податкової перевірки в розумінні статті 83 ПК України, так і належним та допустимим письмовим доказом в розумінні статей 73, 74, 94 КАС України під час судового розгляду. Суд установив, що така інформація була в розпорядженні ДПС України, тому відповідач обґрунтовано використав її під час здійснення контрольного заходу.
Суд, ухвалою від 21.01.2026 витребував від АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «ОТП Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «КРЕДОБАНК», АТ «АКЦЕНТ-БАНК», АТ КБ «Приват Банк», АТ «ПУМБ» відомості щодо навності у названих банках відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_1 , щодо наявності переказів на рахунки, щодо обсягу коштів, які були зараховані на рахунки за вказаний період, щодо переліку осіб, які здійснювали перекази на рахунки ОСОБА_1 та щодо здійснення переказів таким з рахунків одного банку на інші банківські рахунки. 
Ознайомившись із наданою банківськими установами інформацією, представник ОСОБА_1 не заперечив щодо відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_1 , здійснених переказів на рахунки, щодо обсягу коштів, які були зараховані на рахунки за перевіряємий період. Водночас звертав увагу суду на те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю та визнаний в судовому порядку обмежено недієздатним.
З цього приводу суд зауважує таке.
Відповідно до статті 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.
Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною першою статті 36 ЦК України передбачено, що суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦК України цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Згідно з частиною першою статті 37 ЦК України, над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування.
У матеріалах справи наявне рішення Шептицького міського суду Львівської області від 02.06.2025 у справі №459/1743/24 (арк. справи 25-27, Том 1). Із рішення Шептицього міського суду Львівської області від 02.06.2025 у справі №459/1743/24 видно, що 25.06.2024 до суду надійшла заява про визнання ОСОБА_1 недієздатним та призначення над ним опікуна. Ухвалюючи рішення, суд встановив, що враховуючи висновок судово-психіатричного експерта за № 33 від 13.01.2025, ОСОБА_1 слід визнати обмежено дієздатним, оскільки підстави для визнання його недієздатним відсутні. Відтак, суд ухвалюючи рішення вирішив заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа: Орган опікита піклування Шептицької міськоїради Львівської області про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна задовольнити частково; визнав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежено дієздатним; в іншій частині вимог заяву залишити без задоволення.
04.11.2025 Львівський апеляційний суд прийняв постанову у справі №459/1743/24, якою рішення Шептицького міськогосуду Львівськоїобласті від 02.06.2025 в частині відмови у задоволенні заяви про встановлення опіки та призначення опікуна скасував; ухвалив у цій частині нове судове рішення, яким заяву про встановлення опіки та призначення опікуна задовольнив частково; призначив ОСОБА_3 піклувальником обмежено дієздатного ОСОБА_1 ; в іншій частині рішення Шептицького міського суду Львівської області від 02 червня 2025 року залишити без змін. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/131537946).
Враховуючи викладене вище та положення частини четвертої статті 36 ЦК України, суд звертає увагу, що цивільна дієздатність ОСОБА_1 є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду у справі №459/1743/24, а саме з 04.11.2025.
Суд зауважує, що відкриття рахунків на ім`я ОСОБА_1 та отримання таким доходу від інших фізичних осіб із використанням реквізитів електронних платіжних засобів (p2p-платежі) у сумі 5221370, 00 грн, мало місце у 2023 році. 
Згідно з матеріалами справи, у 2023 ОСОБА_1 був повнолітньою та дієздатною особою.
Щодо доводів представника ОСОБА_1 про незаконні дії третіх осіб, які скористались хворобливим станом ОСОБА_1 та відкрили на його ім`я було картковий(і) рахунок(и) через, які здійснювались трансакції грошових коштів, котрі б мали оподатковуватись, суд зазначає, що оцінка таким доводам надаватиметься під час окремого кримінального провадження щодо тих осіб.
Крім цього, відповідно до частини шостої статті 78 КАС України преюдиційне значення для адміністративного суду мають лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Підсумовуючи викладене вище, суд враховує, що у ході судового розгляду ОСОБА_1 не надав доказів на спростування висновків податкового органу щодо встановлених сум доходу. Також не наведено підстав вважати такий дохід неоподатковуваним, зменшувати його розмір або застосовувати ставку податку, відмінну від базової. Крім того, ОСОБА_1 не надав пояснень щодо джерел походження зазначених коштів та документального підтвердження підстав їх отримання від фізичних осіб на власні банківські рахунки.
Таким чином, з огляду на встановлення факту отримання ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у сумі 5221370,00 грн від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (p2p-платежі), які не були включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, контролюючий орган мав законні підстави для донарахування податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік.
Відтак, враховуючи, що за результатами перевірки, було встановлено отриманням платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у сумі 5221370,00 грн від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), однак вказаний дохід не було включено позивачем до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, у контролюючого органу були законні підстави для донарахування платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 за 2023 рік податку на доходи фізичних осіб в сумі 1174808, 25 грн (939846,60 грн основне зобов`язання та 234961,65 грн штранні санкції, а також військового збору у розмірі 97900,68 грн (78320,55 грн податкове зобов`язання та 19580,14 грн штрафні санкції).
Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №36198/13-01-24-08 від 21.08.2024 та податкове повідомлення-рішення №36199/13-01-24-08 від 21.08.2024, прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, відтак підстави для їх скасування відсутні.
Окрім цього, контролюючим органом встановлено, що позивачем порушено вимоги пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік.
Вказані обставини стали підставою винесення податкового повідомлення-рішення від 21.08.2024 року № 36196/13-01-24-08 (форми “ПС”), яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340,00 грн за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік.
Доказів подання ОСОБА_1 до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік до матеріалів справи не надано.
У силу вимог підпункту 16.13 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктом 49.1 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Згідно з підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до пункту 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Враховуючи викладене, за виявлені порушення підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 49.1, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 179.1 статті 179 ПК України, згідно з пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 правомірно застосовано штраф у розмірі 340,00 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.08.2024 року № 36196/13-01-24-08 (форми “ПС”), яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340,00 грн за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, тому, підстави для його скасування, відсутні.
Крім цього, контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями, в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.
Вказані обставини стали підставою винесення податкового повідомлення-рішення від 21.08.2024 року № 36200/13-01-24-08 (форми “ПС”), яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.
Доказів подання позивачем до контролюючого органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю не надано.
Відповідно до пункту 121.1. статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 згаданого Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, не є спірною та обставина, що ОСОБА_1 жодних пояснень і документів у відповідь на повідомлення податкового органу 484/13-01-24-08-08 від 14.06.2024 не надавав.
Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.08.2024 року № 36200/13-01-24-08 (форми “ПС”), яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, тому, підстави для його скасування, відсутні.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Серявін та інші проти України” (п.58) суд указує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Підсумовуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю.
Відповідно до положень статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з положеннями підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Як слідує зі змісту підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно із положеннями підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до вимог пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України).
В силу положень пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України самостійно визначене платником податків податкове зобов`язання оскарженню не підлягає.
Пунктом 202.1 статті 202 Податкового кодексу України передбачено, що звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.
Отже, узгоджені податкові зобов`язання за відповідний звітний місяць підлягають сплаті платником податку протягом 10 календарних днів після 20-го календарного дня, що настає після останнього календарного дня звітного місяця.
Згідно з правилами, установленими пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Оскільки існування податкового боргу ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи та довідкою ГУ ДПС у Львівській області від 30.05.2025 №6001/5/13-01-13-05-09 про податкову заборгованість ОСОБА_1 у такого наявний борг на загальну суму 1273048,94 грн, який складається з:
- податку на доход фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 1175148,25 грн, у тому числі податкові зобов`язання 0,00 грн, штрафні санкції 1175148,25 грн, пеня 0,00 грн, плата за податковий кредит 0,00 грн;
- військовий збір на назальну суму 97900,69 грн, у тому числі податкові зобов`язання 0,00 грн, штрафні санкції 1175148,25 грн, пеня 0,00 грн, плата за податковий кредит 0,00 грн.
Заборгованість виникла на підставі:
1. Податок на доходи фiзичних осiб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - 1 175 148,25 грн:
- податкове повідомлення-рішення вiд 21.08.2024 р. № 36198/13-01-24-08 на суму 1 174 808,25 грн.
- податкове повідомлення-рішення вiд 21.08.2024 р. № 36196/13-01-24-08 на суму 340,00 грн. 
2. Військовий збір - 97 900,69 грн.
- податкове повідомлення-рішення вiд 21.08.2024 р. № 36199/13-01-24-08 на суму 97 900,69 грн.
Надаючи оцінку названим вище податковим повідомленням-рішенням суд дійшов висновку, що такі є правомірними та не підлягають скасуванню.
Згідно з вимогами пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).
ГУ ДПС у Львівській області надіслано податкову вимогу форми “Ф” №0009520-1305-1301 від 16.04.2025.
В силу положень пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Враховуючи викладене, грошове зобов`язання у сумі 1273048,94 грн набуло статусу податкового боргу.
Відповідно до положень пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Тобто податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безпосереднього існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту повного погашення податкового боргу платником по всім податкам і зборам. При цьому грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатися відкликаною, а у разі виникнення у майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.
Відтак, враховуючи те, що податковий борг ОСОБА_1 не погашається, податкова вимога форми “Ф” №0009520-1305-1301 від 16.04.2025 вручена у порядок і спосіб, передбачені податковим законодавством, вона не оскаржувалась, не скасована та не відкликана, а тому є дійсною протягом усього терміну існування податкового боргу у відповідача, у тому числі і на дату розгляду цього спору по суті.
Доказів сплати податкового боргу ОСОБА_1 не надав.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг у сумі 1273048,94 грн.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що первісний позов необхідно задовольнити повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні зустрічного позову фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Первісний позов Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) податковий борг до бюджету в розмірі 1273048 (один мільйон двісті сімдесят три тисячі сорок вісім) грн 94 коп.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення суду складене 16.07.2026.

Суддя	Мричко Н.І.