Справа № 671/819/26
Провадження № 2/671/815/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 р.         м. Волочиськ 

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючий суддя   Никифоров Є. О.
секретар судового засідання  Козак Г. А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, посилаючись на те, що вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2026 року у справі № 671/503/26 відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному заподіянні їй легких тілесних ушкоджень під час вчинення домашнього насильства. Позивач вказує, що унаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала фізичного болю, душевних страждань, психологічного дискомфорту, відчуття страху та приниження, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди.
Відповідач подав відзив, у якому позов не визнав у частині розміру заявленої до стягнення моральної шкоди. Не заперечуючи факту постановлення обвинувального вироку, він зазначив, що заявлена сума є явно завищеною та не відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості. Посилався на те, що конфлікти між сторонами носили взаємний характер, після розірвання шлюбу сторони продовжують проживати в одному житлі, позивачка не змінила місце проживання, а також на наявність між сторонами спору щодо поділу спільного майна. Крім того, відповідач зазначав, що потерпілій заподіяно лише легкі тілесні ушкодження, які не спричинили втрати працездатності чи необхідності тривалого лікування, у зв`язку з чим просив задовольнити позов частково, стягнувши 3000 грн моральної шкоди.
Позивачка, відповідач та їх представники у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, керуючись положеннями статей 211, 223 ЦПК України, враховуючи наявність відзиву, визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2026 року, який набрав законної сили, відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Зазначеним вироком встановлено, що 01 березня 2026 року близько 01 год. 00 хв. у квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 , між відповідачем та його дружиною ОСОБА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту відповідач, будучи агресивно налаштованим стосовно потерпілої - позивачки, реалізовуючи свій протиправний намір, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_1 ззаду та наніс їй один удар правою рукою в ділянку спини, від чого остання впала на підлогу. Далі ОСОБА_2 продовжуючи свої протиправні дії, підійшов до ОСОБА_1 , яка від отриманого удару лежала на підлозі обличчям вниз, та силою відвів її ліву руку шляхом стиснення передпліччя та зап`ястя. У результаті вищевказаних протиправних дій, пов`язаних з фізичним домашнім насильством, відповідач спричинив позивачці, яка відповідно до статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на задній поверхні середньої третини грудної клітки, крововилив на заднє-внутрішній поверхні середньої третини лівого передпліччя, крововилив на внутрішній поверхні нижньої третини лівого передпліччя та крововилив на тильній поверхні лівого зап`ястя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони саме цією особою.
Таким чином, факт протиправної поведінки відповідача, його вина у заподіянні позивачці легких тілесних ушкоджень та причинний зв`язок між його діями і завданою шкодою не підлягають повторному доказуванню.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За правилом частини 1 статті 1168 Цивільного кодексу України, моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Крім того, статтею 30 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено право постраждалої особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок домашнього насильства.
Суд погоджується з доводами позивачки про те, що внаслідок вчиненого щодо неї кримінального правопорушення вона зазнала моральної шкоди. Заподіяння фізичного болю, посягання на особисту недоторканність, вчинення домашнього насильства, необхідність переживати наслідки протиправної поведінки відповідача об`єктивно спричиняють моральні страждання, негативні емоційні переживання, почуття страху та психологічний дискомфорт.
Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача про те, що продовження сторонами проживання в одному житлі, наявність між ними спору про поділ майна чи попередні сімейні конфлікти свідчать про відсутність моральної шкоди. Такі обставини самі по собі не спростовують встановленого обвинувальним вироком факту вчинення домашнього насильства та не позбавляють потерпілу особу права на компенсацію моральної шкоди. 
Посилання відповідача на нібито взаємну агресивну поведінку сторін також не підтверджені належними та допустимими доказами, які б могли спростувати встановлені вироком суду обставини.
Водночас, суд погоджується з доводами відповідача лише в тій частині, що розмір заявленої до стягнення моральної шкоди підлягає самостійній оцінці судом. 
Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини заподіювача шкоди, інші істотні обставини, а також керується вимогами розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру відшкодування суд враховує, що відповідач вчинив умисне кримінальне правопорушення щодо дружини, яке одночасно є проявом домашнього насильства; протиправні дії були пов`язані із застосуванням фізичного насильства; позивачці заподіяно фізичний біль та моральні страждання. Разом з тим, враховує, що заподіяні тілесні ушкодження віднесено до категорії легких, вони не спричинили тривалого розладу здоров`я, втрати працездатності чи необхідності тривалого лікування, а також відсутні докази настання інших винятково тяжких наслідків для позивачки.
Враховуючи характер правопорушення, його вчинення у сфері сімейних відносин, глибину фізичних і душевних страждань позивачки, ступінь вини відповідача, а також засади розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним розміром компенсації моральної шкоди є 20 000 грн. Саме такий розмір, на переконання суду, забезпечує ефективне відновлення порушених немайнових прав позивачки, відповідає характеру завданих їй страждань та не призводить до безпідставного збагачення потерпілої. 
Разом із тим суд бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів тривалого лікування позивачки, звернення за психологічною чи психіатричною допомогою, істотного погіршення звичного способу життя, втрати соціальних зв`язків чи інших довготривалих негативних наслідків, які б свідчили про значно більший обсяг моральних страждань, ніж той, що встановлений судом.
Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а в решті заявлених вимог слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, на 40 % від заявленої суми, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 542,06 грн судового збору.
Керуючись статтями 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 76–82, 89, 141, 258, 259, 263–265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 542 (п`ятсот сорок дві) гривні 06 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення виготовлено 15 липня 2026 р.

Суддя           Є. О. Никифоров