Справа № 276/959/26
Провадження по справі №2/276/774/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2026 року селище Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області у складі: 
головуючого судді Збаражського А.М.,
за участі секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВ "Факторинг партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
ТОВ "Факторинг партнерс" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість за договором № 81995 від 21.08.2021 у розмірі 41151,16 грн, а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.08.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 81995.
Відповідно до умов договору, типом кредиту є кредитна лінія. Кредит надається окремими траншами, перший транш в сумі 18889,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту позичальника та шляхом погашення заборгованості позичальника, згідно п.2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 150 % річних. Загальний строк кредитування складає 1660 днів.
28.01.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" (клієнт) та ТОВ "Факторинг партнерс" (фактор) укладено договір факторингу № 28012025, відповідно до умов якого клієнт відступив на користь фактора права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 81995 .
Відповідачем заборгованість за договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв"язку з чим у відповідача наявна прострочена заборгованість.
Загальний розмір заборгованості за користування кредитом, що підлягають стягненню з позичальника становить 41151,16 грн, з яких: заборгованість за основним зобов"язанням (за тілом кредиту) – 16646,60 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 22304,56 грн, заборгованість за комісіями - 2200 грн.
Ухвалою судді від 03.06.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника, проти ухвалення судом заочного рішення у справі не заперечив.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про поважну причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, які повернуто з відміткою Укрпошти про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно з ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Частиною 1 статті 131 ЦПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Відповідно до ч. 2ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний право чин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного право чину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 3 ст. 13, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Судом встановлено, що 21.08.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 81995 (індивідуальна частина), підписаний відповідачем.
Згідно умов договору, заяви на видачу кредиту №100302970 та паспорту споживчого кредиту від 21.08.2021, відповідачу відкрито кредитну лінію, ліміт якої не може перевищувати 74445,00 грн. Перший транш в сумі 18889,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 16944,51 грн для погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №71529 від 31.03.2021; у розмірі 55,59 грн на рахунок позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 1888,90 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Другий транш в сумі, що не може перевищувати 55556 грн надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу.
Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 150,00 % річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 550,00 % річних.
Комісія за надання першого траншу складає 1888,90 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту. Комісія за надання другого траншу не може перевищувати 7500,00 грн., що нараховується на підставі сплаті одноразово в день отримання другого траншу за ставкою, що не може перевищувати 25,00% від загальної суми другого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту.
Загальний строк кредитування складає 1660 днів. Перший транш надається строком на 730 днів, другий транш від 84 днів до 30 місяців. 
Згідно графіку платежів за першим траншем кредитного договору №81995 від 21.08.2021, дата видачі кредиту - 21.08.2021, кількість днів у розрахунковому періоді - 730 дні, сума кредиту за договором/сума платежу за розрахунковий період – 18889,00 грн, проценти за користування кредитом всього 41344,04 грн.
Відповідно до платіжного доручення №CRD_327978 від 21.08.2021, ТОВ ФК "Кредіплюс" на підставі кредитного договору №81995 від 21.08.2021 перерахувало на рахунок кошти в сумі 55,59 грн.
Як вбачається з картки обліку виконання договору №81995 від 21.08.2021, загальна сума фінансового активу: тіло – 16646,60 грн., проценти – 22304,56 грн., комісія - 2200,00 грн, загальна сума –41151,16 грн.
Довідкою ТОВ ФК «Кредіплюс» стверджується, що відповідно до умов кредитного договору №81995 кредитні кошти були надані позичальнику, у тому числі шляхом спрямування частини кредитних коштів у сумі 16944,51 грн на погашеня заборгованості.
Згідно договору факторингу №28012025 від 28.01.2025, укладеного між ТОВ "ФК "Кредіплюс" (клієнт) та ТОВ "Факторинг партнерс" (фактор), клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту грошові вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками (портфель заборгованості).
Відповідно до актів приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді та для друку від 28.01.2025 до договору факторингу №28015025 від 28.01.2025, укладеного між ТОВ "ФК "Кредіплюс" (клієнт) та ТОВ "Факторинг партнерс" (фактор), клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в електронному вигляді на флеш-носії або електронною поштою, у розмірі 1402 Кбайт, кількістю 4024, загальна сума заборгованості 85412646,94 грн.
Згідно реєстру боржників для друку до договору факторингу №28012025 від 28.01.2025, ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" (клієнт) та ТОВ "Факторинг партнерс" (фактор) на виконання договору факторингу №28012025 від 28.01.2025, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором №81995 від 21.08.2021, сума виданого кредиту – 18889,00 грн., залишок заборгованості по основному боргу – 16646,60 грн., залишок заборгованості по процентам – 22304,56 грн, залишок заборгованості по комісії – 2200,00,00 грн., загальна сума заборгованості - 41151,16 грн.
Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 0491640000 від 28.01.2025, ТОВ "Факторинг партнерс" здійснило оплату ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" згідно договору факторингу №28012025 від 28.01.2025, в сумі 2047654,81 грн.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Факторинг партнерс" за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме - надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, станом на 21.08.2023, за договором №81995 від 21.08.2021 загальна заборгованість відповідача становить 41151,16 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 16646,60 грн., заборгованість по відсоткам - 22304,56 грн, заборгованість за комісією – 2200,00 грн.
Судом встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі.
У той же час, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.
Враховуючи те, що позивачем належними на допустимими доказами доведено невиконання відповідачкою умов кредитного договору, остання не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. 
Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.
З матеріалів справи слідує, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №02-07/2024, заявку на надання юридичної допомоги № 2999 від 01.04.2026, витяг з акту № 33 про надання юридичної допомоги від 30.04.2026 на суму 16000 грн.
Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.
Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є надання усної консультації (4000 грн) та складання позовної заяви (12000 грн).
Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом.
Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним і не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3000 грн, оскільки такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача, яке було змушеним до залучення професійної правничої допомоги адвоката.
Окрім того, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2662,40 грн, слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" заборгованість за договором № 81995 від 21.08.2021 у розмірі 41151 (сорок одну тисячу сто п`ятдесят одну) гривню 16 (шістнадцять) копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" судовий збір в сумі 2662 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс", знаходиться за адресою: вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ - 42640371.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.М. Збаражський