ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року	справа № 380/4492/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська 35, м. Львів, ЄДРПОУ 43968090) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу,-

в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 7 128,66 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за відповідачем станом на 11.02.2026 року рахується заборгованість перед бюджетом у загальній сумі 7 128,66 грн. Вказана сума податкового боргу виникла внаслідок несплати самостійно нарахованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів згідно з поданою відповідачем податковою декларацією з ПДВ за грудень 2025 року.
Позивач наголошує, що станом на день подання позову сума боргу в добровільному порядку не погашена. Оскільки у платника податків раніше вже виникав податковий борг, контролюючим органом на його адресу було надіслано податкову вимогу форми «Ф» від 04.06.2025 року № 0012344-1303-1301. У зв`язку зі збільшенням суми заборгованості та керуючись приписами законодавства, повторні податкові вимоги не надсилалися, а позивач просить стягнути узгоджений борг у судовому порядку.
Наявність заборгованості підтверджується Довідкою про податкову заборгованість № 474/13-01-13-03 від 12.02.2026 року, виписками з інтегрованої картки платника та копією податкової вимоги.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.
Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 18.03.2026 року надіслана відповідачу рекомендованим листом № R067124801890 на адресу його місця проживання (податкову адресу), яка міститься в матеріалах справи. Проте до суду повернувся конверт з повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою поштового відділення «Повернення відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання)».
Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 126 КАС України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судове рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (зокрема й відмітки про закінчення встановленого строку зберігання поштового відправлення), вважається днем вручення судового рішення. 
Крім цього, з метою додаткового інформування учасника справи, копія ухвали суду про відкриття провадження надіслана відповідачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа, відповідно до якої документ успішно доставлено до електронної скриньки одержувача 18.03.2026 року.
Отже, враховуючи положення наведених правових норм, суд робить висновок, що відповідач своєчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області та є платником податків.
Згідно довідки ГУ ДПС у Львівській області про податкову заборгованість № 474/13-01-13-03 від 12.02.2026 року, за відповідачем станом на 11.02.2026 року рахується заборгованість у загальній сумі 7 128,66 грн.
Як вбачається з картки особового рахунку платника (ІКП) та змісту зазначеної довідки, вказана заборгованість є основним платежем по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (код платежу 14010100) та виникла внаслідок несплати податкових зобов`язань, нарахованих на підставі самостійно поданої відповідачем податкової декларації з податку на додану вартість № 9433773224 (за звітний період - грудень 2025 року) із граничним строком сплати 30.01.2026 року.
У зв`язку з наявністю у відповідача заборгованості у попередніх періодах, ГУ ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу форми «Ф» від 04.06.2025 року № 0012344-1303-1301. 
Оскільки відповідач у встановлений законодавством строк не сплатив узгоджені грошові зобов`язання у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом. Норми встановлені та закріплені Конституцією України є нормами прямої дії виходячи з того, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні встановлено і діє принцип верховенства права.
Згідно з ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визначаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів.
Відповідно до пункту 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Згідно з пунктом 203.2 статті 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Згідно з п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання, самостійно узгодженого платником податків, але не сплаченого у встановлений вказаним Кодексом строк.
Відповідно до п. п. 41.1, 41.5 ст. 41 ПК України органи державної податкової служби є контролюючими органами та органами стягнення, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.
Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання у строки, передбачені цим Кодексом.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби у відповідності до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Судом встановлено, що сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 7 128,66 грн була самостійно визначена та нарахована відповідачем у податковій декларації з ПДВ № 9433773224 від 30.01.2026 року за грудень 2025 року. Оскільки у встановлені законом строки відповідач не сплатив узгоджене ним податкове зобов`язання, у нього виник податковий борг, для погашення якого контролюючим органом правомірно винесено податкову вимогу форми «Ф» від 04.06.2025 року № 0012344-1303-1301.
Згідно з пунктом 56.11 статті 56 ПК України, не підлягає адміністративному оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків. Оскільки сума податкового боргу нарахована на підставі поданої відповідачем податкової декларації, таке грошове зобов`язання вважається узгодженим з дня подання такої декларації. Матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем сум нарахованого боргу або податкової вимоги контролюючого органу.
На виконання вимог пункту 59.1 статті 59 ПК України позивачем раніше надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» від 04.06.2025 року № 0012344-1303-1301. Докази оскарження відповідачем вказаної податкової вимоги в матеріалах справи відсутні.
Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), податкова вимога не надсилається (не вручається) повторно. Оскільки борг не був погашений, а в подальшому збільшився, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.
Оскільки сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість є узгодженою відповідачем, проте у встановлені законом строки до бюджету не сплачена, вона набула статусу податкового боргу.
Згідно з пунктом 102.4 статті 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу. 
Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до положень статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності такого платника податків. Стягнення коштів платника податків - фізичної особи-підприємця провадиться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надсилання (вручення) платнику податкової вимоги відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України.
Оскільки контролюючим органом дотримано передбачені законодавством строки звернення до суду та процедуру надсилання податкової вимоги, а відповідачем не надано доказів добровільного погашення боргу, позовні вимоги про стягнення заборгованості з податку на додану вартість підлягають задоволенню.
Згідно з пунктом 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків, у тому числі фізичної особи-підприємця, є будь-які власні кошти такого платника податків, зокрема отримані від підприємницької діяльності, продажу товарів (робіт, послуг) або майна, випуску цінних паперів, позики (кредиту) та інші джерела, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Пунктом 87.2 статті 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Така норма застосовується також до фізичних осіб-підприємців, оскільки статус ФОП за напрямом оподаткування передбачає сплату податків, зборів і обов`язків як платника податків.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення, до яких належить орган державної податкової служби, звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податків - фізичної особи та фізичної особи-підприємця. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державними виконавчими органами відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», які використовують усі законодавчо встановлені способи виконання судового рішення, зокрема звернення стягнення на кошти та майно боржника.
Докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості в сумі 7 128,66 грн у матеріалах справи відсутні.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем не надано доказів погашення суми податкового боргу, яка є предметом стягнення у даній справі, тому суд робить висновок про задоволення позовних вимог.
Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ч.2 ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ухвалив:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у загальній сумі 7 128 (сім тисяч сто двадцять вісім) грн. 66 коп.

Судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 10.07.2026 року.

Суддя	Костецький Назар Володимирович