ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6036/26 Справа № 214/10537/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Акуленка В.В., Остапенко В.О.,
секретар судового засідання Лідовська А.А.,
учасники справи:
заявник (боржник) – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи:
Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 
державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисечко Ірина Володимирівна, 
Житлово-будівельний кооператив «Рассвет-34»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2026 року, постановлену суддею Черновою Н.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дата складення повного судового рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ

У травні 2025 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисечко І.В., в якій просив суд визнати протиправною постанову державного виконавця Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі про відкриття виконавчого провадження №76756432 від 12.12.2024 року, як таку, що відкрита відносно мертвої людини, скасувавши вказану постанову. 
В обґрунтування вимог скарги зазначено, що 20 січня 2022 року судом винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь Житлово-будівельного будівельного кооперативу «Рассвет-34» за спожиті житлово-комунальні послуги за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року у розмірі 46 765,61 грн. та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 227,00 грн. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_4 помер., однак стягувач при поданні заяви до виконавчої служби щодо примусового виконання судового наказу навмисно приховала цей факт, у зв`язку з чим державним виконавцем Саксаганського ВДВС постановою 12 грудня 2024 року відкрито виконавче провадження до мертвої людини. 
Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року замінено вибулого боржника ОСОБА_4 у виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу № 214/10537/21 від 20.01.2022 правонаступниками ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
Вважає протиправною винесену державним виконавцем постанову про відкриття провадження, оскільки державний виконавець направила вказану постанову боржнику на неправильну адресу, не встановила факт отримання ОСОБА_4 вказаної постанови, не зобов`язала надати боржника декларацію, що дало б змогу встановити факт смерті боржника не витребувала відомості про РНОКПП боржника з метою з`ясування факту смерті боржника, не з`ясувала відомості про його доходи, майно, кошти, тощо, як і не з`ясувала наявність інших виконавчих проваджень відносно боржника. Звернуто увагу, що українське законодавство у сфері виконавчого провадження не надає права державному виконавцю відкривати виконавче провадження відносно мертвої людини, що є підставою для скасування оспорюваної постанови, тому просить задовольнити вимоги скарги.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2026 скаргу в задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 від імена та в інтересах якого діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , навівши доводи аналогічні доводам зазначеним у скарзі, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення процесуального права, просить скасувати ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2026 року та задовольнити скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисечко І.В.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Заслухавши суддю доповідача, представника заявника Романова В.П., який підтримав доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав та просив її задовольнити, представників Житлово-будівельного коопертаиву "Раасвет-34" Маврєшко Н.А. та адвоката Кузьменко М.В., які кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, встановивши, що оскаржувані дії державного виконавця вчинені ним відповідно до вимог чинного законодавства та в межах його повноважень, дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції та виходить з наступного.
Відповідно ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно ст. 1, 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.
Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Положеннями статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними письмовими доказами у справі, що Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 20 січня 2022 року у справі №214/10537/21 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь Житлового-будівельного кооперативу «Рассвет-34» заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року в сумі 46 765,61 грн., в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 227,00 грн. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 12 травня 2025 року.
10 грудня 2024 року стягувач ЖБК «Рассвет-34» звернувся до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання виконавчого документа, на підставі якого державним виконавцем 12 грудня 2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76756432.
Згідно наданої до суду копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_4 помер.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року за заявою стягувача замінено вибулого боржника ОСОБА_4 у виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу № 214/10537/21 від 20.01.2022 правонаступниками ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Предметом скарги є неправомірне, на думку скаржника, винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з огляду на смерть боржника до вирішення питання про відкриття виконавчого провадження та не здійснення державним виконавцем комплексу дій по з`ясуванню факту смерті боржника пвд час відкриття виконавчого провадження.
Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У статті 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Вимоги до виконавчого документу визначені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження». 
На час пред`явлення, судовий наказ № 214/10537/21, виданий 20.01.2022 відповідав вимогам встановленим Законом.
При вирішенні державним виконавчем питання про відкриття виконавчого провадження, підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання згідно частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було встановлено, не зазначено таких підстав і стороною заявника під час розгляду справи. При цьому судом обґрунтовано зауважено, що підстави повернення без прийняття до виконання виконавчого документи у зв`язку із смертю боржника фізичної особи, вказана норма Закону не містить.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
З урахуванням наведеного, судом першої інстанції вірно зазначено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частино 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження, в рамках якого проводити виконавчі дії, в тому числі і ті, на які посилається ОСОБА_1 у поданій скарзі, однак не до вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з абзацом 1-2 частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Колегія суду погоджується з доводами заявника щодо направлення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження не за адресою, зазначеною у тексті судового наказу, оскільки в судовому наказі зазначена зареєстрована адреса місця проживання боржника як « АДРЕСА_1 », в той час як згідно супровідного листа, та тексті постанови про відкриття виконавчого провадження,в ньому зазначена адреса « АДРЕСА_2 », разом з тим, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що така помилка не є підставою для визнання постанови державного виконавця неправомірною та її скасування. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права та дотриманням норм матеріального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діють ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09 липня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: