Справа № 703/2795/26 
1-кп/703/455/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі: 
головуючого-судді ОСОБА_1 , 
з участю секретарів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , 
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 , 
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026250350000302 від 12.04.2026 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу під час мобілізації на посаді номера обслуги 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 12 квітня 2026, близько 14 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись неподалік будинку, АДРЕСА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, який в останнього виникнув раптово, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою тимчасового використання транспортного засобу, який знаходився припаркований на узбіччі по вказаній вулиці, неподалік вказаного будинку, шляхом відчинення незачинених дверей проник до салону автомобіля «ВАЗ 2115», реєстраційний номер НОМЕР_2 чорного кольору, 2011 року випуску, власником якого є ОСОБА_9 , а користувачем та фактичним розпорядником являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 за допомогою ключа запалення, який залишився в замку, привів у дію двигун внутрішнього згоряння механічного транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 2115», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 116 050 грн, розпочав рух вказаного транспортного засобу.
Рухаючись по автодорозі Київ-Черкаси в межах населеного пункту с. Орловець, Черкаського району, Черкаської області ОСОБА_8 не впорався з керуванням, з`їхав з проїжджої частини дороги в кювет, внаслідок чого пошкодив вказаний транспортний засіб.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, визнав повністю, факт і обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердив, визнав повністю цивільний позов, розкаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав цивільний позов повністю. При призначенні покарання обвинуваченому, поклався на розсуд суду.
Учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи, тому суд вважає недоцільним проводити дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сторони проти цього не заперечують.
Обвинувачений та учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Учасникам судового провадження роз`яснені їх права, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 доведено.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем служби характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог КК України, покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі, однак, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України. 
Потерпілим ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання до обвинуваченого ОСОБА_8 подано цивільний позов про стягнення завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.
В силу ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Стороні захисту вказані докази відкриті, копію позову із додатками вручено, щодо прийняття й розгляду цивільного позову учасники судового провадження не заперечували.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушення, то суд переходить до розгляду питання щодо вказаного цивільного позову.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Потерпілий ОСОБА_6 позов обґрунтував тим, що умисними діями ОСОБА_8 пошкодив його автомобіль, чим спричинив йому матеріальний збиток, відповідно до висновку транспортно - товарознавчої експертизи від 28.04.2026, № СЕ-19/124-26/4974-AВ, на суму 44 298,96 гри. (Сорок чотири тисячі двісті дев`яносто вісім гривень 96 коп).
Крім того, наразі пошкоджений транспортний засіб - автомобіль марки “ВАЗ” модель “2115” державний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, з 12.04.2026 знаходиться на штрафному майданчику і непридатний до використання. Кримінальним правопорушенням було порушено його життєвий устрій, облаштування побуту та цінності, що визначають спосіб життя його сім`ї. Автомобіль являвся єдиним джерелом сімейного доходу. Ним він вивозив сільськогосподарську продукцію, вирощену на своїй присадибній ділянці на базари м. Сміла для реалізації, щоденно кілька разів на день відвідую свою хвору незрячу 92-річну матір, на авто відвозив матір та дружину до лікарні. 
У зв`язку з пошкодженням автомобіля відповідачем ОСОБА_8 , він змушений звертатися до знайомих з проханням про допомогу у вирішенні побутових проблем, які потребують використання автотранспорту, що спричинило незручності та додаткові витрати.
Моральну шкоду, спричинену йому кримінальним правопорушенням, оцінює у 25000 грн., яку просить стягнути з ОСОБА_8 .
Крім того, ним укладено договір про надання правничої допомоги. На момент подання заяви він вже витратив на оплату правничої допомоги 10000 грн. Ці витрати також просить стягнути з відповідача на його користь.
Згідно приписів ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи,яка вчинила суспільно небезпечне діяння. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України N 04 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
ОСОБА_8 в судовому засіданні цивільний позов ОСОБА_6 визнав повністю. 
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Таким чином з ОСОБА_8 підлягає стягненню на користь ОСОБА_6 матеріальна шкода, яка становить 44.298грн 96 коп. та 25000 грн. моральної шкоди.
Визначаючи саме такий розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість моральних переживань, емоційних та душевних страждань в зв`язку порушенням звичного життєвого укладу потерпілого, що є доведеним. Також, визначаючи таку суму, суд виходив з принципу розумності та справедливості.
Окрім того позивач просив суд стягнути з ОСОБА_8 на його користь 10 000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно до ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.
Частиною 2 ст. 120 КПК України передбачено, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Статтею 125 КПК України передбачено, що суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція сторін була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору судом, предмет спору не є складним, не потребував вивчення великого обсягу даних, обсяг виготовлених адвокатом документів не є значним, розгляд справи був не тривалим (всього у справі було проведено 4 засідання).
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що визначена адвокатом ОСОБА_7 сума гонорару є обґрунтованою, такою, що в повній мірі відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки відповідачі не звільняються від сплати витрат на правову допомогу.
В зв`язку з цим, вимоги заяви позивача про стягнення судових витрат, зокрема - витрати на правничу допомогу, в сумі 10 000 грн підлягають до задоволення.
Відповідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, тому, витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля в сумі 7701 грн.76 коп підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання 3 роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1-річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_10 : 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2) повідомляти орган пробації зміну місця проживання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) 44298 грн 96 коп матеріальної, 25 000 грн моральної шкоди, а вього 69.296 грн.96 коп. шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 7701 грн.76 коп витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи.
Речові докази: 
- автомобіль «ВАЗ 2115», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на території ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, повернути власнику;
- куртку камуфляжного кольору та джинсові штани, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, повернути ОСОБА_8 , а решту –знищити.
Зняти арешт з куртки камуфляжного кольору та джинсових штанів, накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 квітня 2026 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1