Березівський районний суд Одеської області 

08.07.2026
Справа № 494/800/26
Провадження № 2/494/674/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Авдєєвої С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/800/26 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

01.04.2026 року до суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
01.04.2026 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана для розгляду судді Римар І.А.
Ухвалою суду від 08.04.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Суд також вважає заначити, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями, постійними повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 24.11.2024 року об 11:50 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одеса, рухаючись по вул. Розумовська, 61, перед початком руху не впевнився в безпеці на підйомі, в результаті чого автомобіль здійснив наїзд на транспортний засіб «Mercedes-Benz GLE 400» д.н.з. НОМЕР_2 . Своїми діями ОСОБА_1 спричинив ДТП, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 17.01.2025 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату ДТП відповідач не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ на підставі заяви ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування від 12.12.2024 року здійснено регламентну виплату у розмірі 77064.34 грн. З метою встановлення розміру заподіяної шкоди МТСБУ залучено ФОП ОСОБА_3 , яким складено звіт про оцінку автомобіля, вартість послуг склала 2050.00 грн. МТСБУ відшкодовано шкоду заподіяну в результаті ДТП у загальному розмірі 79111.34 грн. На підставі вказаного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 79111.34 грн. та судовий збір.
20.05.2026 року від представника відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала, що ОСОБА_1 являється особою, яка звільнена від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, тому прирівнюється до осіб, які застрахували свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач є учасником бойових дій, а тому звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 отримав 30.05.2023 року, тобто на момент ДТП вже мав посвідчення учасника бойових дій. Законодавчо встановленою пільгою для учасників бойових дій є покладення на МТСБУ обов`язку відшкодувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є учасник бойових дій, що в свою чергу позбавляє МТСБУ право вимагати від учасника бойових дій відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Огляд транспортного засобу проводився без участі відповідача, ОСОБА_1 не погоджується з розміром матеріальної шкоди, вважає вартість відновлювального ремонту значно завищеною. Представник відповідача вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення свого права у спірних правовідносинах, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суми сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.51-52).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 02.08.2026 року.
В судове засідання 08.07.2026 року представник позивача не з`явилась, однак у прохальній частині позовної заяви вказала про розгляд справи без її участі (а.с.4). 
В судове засідання 08.07.2026 року відповідач також не з`явився, проте 08.07.2026 року від його представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення (а.с.70). 
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
В порядку ч.2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Врахувавши думку представника позивача, викладену ним у позові, думку представника відповідача у заяві від 08.07.2026 року, відзив на позов представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 2статті 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, оскільки позивач відшкодував шкоду, заподіяну відповідачем, а тому, має право зворотної вимоги (регресу) до останнього у розмірі виплаченого відшкодування.
Суд не погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 24.11.2024 року об 11:50 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одеса, рухаючись по вул. Розумовська, 61, перед початком руху не впевнився в безпеці на підйомі, в результаті чого автомобіль здійснив наїзд на транспортний засіб «Mercedes-Benz GLE 400» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП, що підтверджується копією постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 17.01.2025 року області у справі №521/19715/24 та накладено адміністративне стягнення (а.с.8).
З матеріалів справи вбачається, що потерпіла особа повідомила про страховий випадок та звернулась до МТСБУ з заявою з метою отримання страхового відшкодування, оскільки, на дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1  не був забезпечений, та його власник не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.12). 
Також потерпіла 12.12.2024 року звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.11).
На підставі наказу та довідки № 1 від 16.03.2025 року позивачем відшкодовано шкоду ОСОБА_2 в загальному розмірі 77064.34 грн. Також, позивачем понесені витрати залучення експерта у розмірі 2050.00 грн. (а.с.10, 10 зворотній бік, 34).
Із наданих суду доказів вбачається, що відповідачем сума виплаченого страхового відшкодування на користь потерпілої особи позивачу в повному обсязі повернута відповідачем не була, та на дату подачі позову її розмір разом із витратами, пов`язаними із визначенням розмір завданих збитків складає 79111.34 грн.
Статтею 22 ЦК України (далі – ЦК України), передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За правилом передбаченим ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Також п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Спірні відносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який застосовано судом в редакції станом на дату виникнення спірних відносин (24.11.2024 року).
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно до п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно п. 38.2.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на час виникнення правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
При цьому, відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23.12.2014 року у справі №1-6/2014 зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 02.07.2004 року №1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі» (договір підряду, оренди тощо). У відповідному рішенні Конституційний Суд України визначив, що страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом №1961. Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом №1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія п.13.1 ст.13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (пп.39.2.1 п.39.2 ст.39, пп.«г» п.41.1 ст.41 Закону №1961).
Тобто, в даному випадку, такою законодавчо встановленою пільгою для учасника бойових дій, є покладення на МТСБУ обов`язку відшкодувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасник бойових дій, що в свою чергу, позбавляє МТСБУ права вимагати від учасника бойових дій відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, оскільки на учасника бойових дій не розповсюджується необхідність обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
Відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення» статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям Збройних Сил України в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, про що свідчить посвідчення учасника бойових дій видане ІНФОРМАЦІЯ_1 30.05.2023 року серії НОМЕР_3 (а.с.56).
Більш того, згідно відповіді від НПУ (а.с.13-14) долученої позивачем, у графі 1 й учасник в рядку «Номер страховий поліс учасника ДТП» зазначено УБД; в рядку Серія пільгового посвідчення зазначено АБ, номер пільгового посвідчення, зазначено НОМЕР_4 , що свідчить про обізнаність позивача про наявні пільги.
Отже, відповідно до вказаних норм ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної події 24.11.2024 року був учасником бойових дій, а тому звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до пункту 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З огляду на викладене суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення свого права у спірних правовідносинах, а тому, відсутні підстави для стягнення з відповідача в користь позивача в порядку регресу суму витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.
За таких обставин, слід відмовити у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.
Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, суд вважає, що судові витрати покладаються на позивача.
На підставі наведеного, ст. ст.1187,1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст.2,4,12,13,76-78,141,258-268,273,352-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без задоволення. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (адреса: 02653, м. Київ, Дніпровський р-н, Русанівський бульвар, 8, код ЄДРПОУ 21647131).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10.07.2026 року.
Суддя І.А. Римар