ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 947/25693/26
Провадження № 3/947/2585/26

06.07.2026 року 
Суддя Київського районного суду м. Одеси Прохоров П.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, особою з інвалідністю 2-ї групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, протокол ЕПР1 № 695469, 
ВСТАНОВИВ: 

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 17.06.2026 року зазначено, що, 06.06.2026 року о 16:26 годин у м.Одеса, провулок Вузький 12 водій ОСОБА_1 , керуючи тз FORD FUSION д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль KIA STONIC д.н.з НОМЕР_2 . При дтп автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.13.1 ПДД, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. 
В судовому засіданні захисник Гнатюк Д.В., посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні про закриття провадження, пояснив, що ОСОБА_1 із протоколом не погоджується, свою вину у вчинені правопорушення не визнає. Захисник зазначив, що єдиною підставою для висновку про час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди є пояснення заявниці ОСОБА_2 , яка повідомила, що 06.06.2026 року близько 13:45 залишила автомобіль KIA STONIC д.н.з. НОМЕР_2 за адресою: м. Одеса, пров. Вузький, 12, а близько 18:00, повернувшись до нього, виявила механічні пошкодження задньої та задньої правої частини автомобіля. Проте, пояснення ОСОБА_2 , не підтверджені жодними об`єктивними доказами. У матеріалах справи відсутні фото- чи відеофіксація автомобіля на момент його паркування, показання свідків, записи камер відеоспостереження або інші докази, які б підтверджували час прибуття заявниці до місця ймовірної ДТП, факт розміщення автомобіля саме за вказаною адресою та його технічний стан на той момент.
Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували, що саме ОСОБА_1 є особою, яка допустила порушення Правил дорожнього руху та вчинила дорожньо-транспортну пригоду. Фактично обвинувачення ґрунтується лише на відеозаписі, з якого вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 близько 16:26 проїжджав провулком Вузьким.
Із наявних фотоматеріалів неможливо зробити об`єктивний висновок, що на автомобілі заявниці дійсно є сліди лакофарбового покриття іншого транспортного засобу, а тим більше — що такі сліди походять саме від автомобіля FORD FUSION д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . Матеріали справи також не містять жодного експертного дослідження, висновку спеціаліста чи результатів порівняльного дослідження лакофарбових покриттів транспортних засобів, які б підтверджували наявність перенесення фарби та її походження. За таких обставин твердження про те, що виявлена фарба є слідом саме автомобіля ОСОБА_1 , є виключно припущенням, яке не підтверджене належними та допустимими доказами, як того вимагають статті 251 та 252 КУпАП.
Просить суд провадження закрити.
Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини у сфері дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягають застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду, а також що особа є учасником дорожнього руху.
Необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, є факт порушення Правил дорожнього руху, настання наслідків у виді матеріальної шкоди, які покладаються на особу яка бере участь у дорожньому русі учасника дорожнього руху. Лише наявність прямих, незаперечних доказів, які вказують на порушення особою правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до досліджених судом матеріалів, наданих у якості доказів судом встановлено, що у матеріалах справи відсутня сукупність належних, допустимих і достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, його причетність до дорожньо-транспортної пригоди та наявність усіх елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Матеріалами, дослідженими судом не доведено, що на автомобілі ОСОБА_2 є сліди лакофарбового покриття іншого транспортного засобу, а саме сліди походять саме від автомобіля FORD FUSION д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять жодного експертного дослідження, висновку спеціаліста чи результатів порівняльного дослідження лакофарбових покриттів транспортних засобів, які б підтверджували наявність перенесення фарби та її походження.
Крім того, відеозаписом зафіксований рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 про пров.Вузький, проте відеозаписом не зафіксований моменту зіткнення транспортних засобів, а також відсутні показання очевидців, висновок експертного дослідження щодо відповідності механічних пошкоджень транспортного засобу ОСОБА_2 , результати дослідження лакофарбового покриття, а також будь-які інші докази, які б об`єктивно підтверджували причетність ОСОБА_1 до вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
За встановлених судом обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи допустимих та достовірних доказів про порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил Дорожнього руху України, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що не доведена його вина у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, оскільки у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.124, 247, 251, 266, 283-285 КУпАП, суд – 

ПОСТАНОВИВ: 

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суд м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня ухвалення постанови.

Суддя      Прохоров П. А.