Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 542/1013/26
Провадження № 2/542/694/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю:
секретаря судового засідання – Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (надалі також – позивач, ТОВ «Укр Кредит Фінанс») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1570-4083 від 01 липня 2025 року в розмірі 18833 грн 28 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі – 4800 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами у сумі – 10913 грн 28 коп., заборгованості за процентами річних на підставі статті 625 ЦК у сумі – 2400 грн 00 коп. та заборгованості по комісії в сумі – 720 грн 00 коп.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 травня 2026 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 74).

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 01 липня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1570-4083.
Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти для задоволення особистих потреб в розмірі 4800 грн 00 коп. строком на 365 днів, з базовим періодом 30 днів зі сплатою комісії за видачу кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, сплатою відсотків за зниженою ставкою 1,00% в день та за стандартною ставкою 1,00% в день.
Позивачем повністю виконано свої зобов`язання за кредитним договором, надано відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
На даний час, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав та не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів із дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 02 березня 2026 року у загальному розмірі становить 18833 грн 28 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі – 4800 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами у сумі – 10913 грн 28 коп., заборгованості за процентами річних на підставі статті 625 ЦК у сумі – 2400 грн 00 коп. та заборгованості по комісії в сумі – 720 грн 00 коп.
З огляду на викладене, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача таку заборгованість за кредитним договором № 1570-4083 від 01 липня 2025 року.
03 червня 2026 року від відповідача через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафів, пені, комісії, завищених відсотків та стягнути фактично отриману суму кредиту. Повідомив, що є військовослужбовцем та проходить службу під час дії воєнного стану в Україні. Зазначив, що його матеріальне становище є обмеженим, а виконання фінансових зобов`язань у повному обсязі є ускладненим (а.с. 76-77).
Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 78).
У матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, за змістом якого, він підтримав позовні вимоги (а.с. 58).
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 79).
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 01 липня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua) укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1570-4083 продукту «MiniKasa» (надалі – договір), підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 52-57).
Відповідно до пунктів 4.1. – 4.2. договору, загальний розмір кредиту (сума кредиту) за цим договором становить 4800.00 грн. Дата надання/видачі кредиту: 01.07.2025.
Згідно з пунктом 4.7. договору, встановлено тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована.
Відповідно до пункту 4.8. договору, базовий період складає 30 календарних днів.
Пунктом 4.10. договору встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою:
1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою.
0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше).
Відповідно до пункту 4.11. договору, комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту.
Згідно з пунктом 4.14. договору, визначено строк, на який позичальнику надається кредит – 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту, та дату повернення кредиту – 30.06.2026.
Відповідно до пункту 5.1. договору позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит в останній календарний день строку кредитування, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця.
Згідно з пунктом 8.1. договору позичальник несе відповідальність перед кредитодавцем за порушення своїх зобов`язань за цим договором відповідно до вимог законодавства України, умов цього договору та правил.
Пунктом 8.2. договору визначено, що у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 401500 процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до пункту 8.3. договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, що встановлена п. 4.14. цього договору.
01 липня 2025 року відповідач також підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «MiniKasa» (надалі – правила) (а.с. 47-51).
Позивачем до матеріалів справи надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1570-4083 (графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України, яка є додатком № 2 до договору про відкриття кредитної лінії № 1570-4083 від 01 липня 2025 року (а.с. 51), яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача ОСОБА_1 .
Встановлено, щофакт перерахування коштів відповідачу підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1570-4083 від 01 липня 2025 року ОСОБА_1 , що видана ТОВ «Укр Кредит Фінанс», із якої вбачається, що 01.07.2025 здійснено платіж № 1632520916 на карту НОМЕР_1 на суму 4800 грн 00 коп. (а.с. 19).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором 1570-4083 від 01 липня 2025 року, станом на 02 березня 2026 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» склала: 18833 грн 28 коп., із них: основний борг – 4800 грн 00 коп., залишок відсотків – 10913 грн 28 коп., залишок відсотків за статтею 625 ЦК України – 2400 грн 00 коп., 720 грн 00 коп. – залишок комісій (а.с. 15-18).
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» направлено ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень умов договору № 1570-4083 від 01 липня 2025 року (а.с. 14).
Відповідач, який зобов`язувався виконувати умови та правила договору, свої зобов`язання не виконав.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1570-4083 від 01 липня 2025 року в загальному розмірі 18833 грн 28 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі – 4800 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами у сумі – 10913 грн 28 коп., заборгованості за процентами річних на підставі статті 625 ЦК у сумі – 2400 грн 00 коп. та заборгованості по комісії в сумі – 720 грн 00 коп.
Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що 01 липня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1570-4083 продукту «MiniKasa», відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4800 грн 00 коп. строком на 365 днів, до 30 червня 2026 року, зі сплатою комісії за видачу кредиту – 15,00% від суми кредиту, зниженою процентною ставкою – 1,00% в день та стандартною процентною ставкою – 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору та 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
З наявного в матеріалах справи відзиву відповідача, встановлено, що останній не заперечує факту укладення зазначеного кредитного договору та факту отримання кредитних коштів ним.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором про відкриття кредитної лінії № 1570-4083 від 01 липня 2025 року у сумі 4800 грн 00 коп., й не сплатив комісію в сумі 720 грн 00 коп., обов`язок сплати яких визначений у договорі.
Поряд із цим, суд зазначає, що відповідач має статус військовослужбовця, а тому відповідно до положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у нього відсутній обов`язок сплати штрафних санкцій та інших додаткових платежів.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється, зокрема, на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей.
Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Крім цього, на території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан о 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти. 
Отже, станом на дату отримання ОСОБА_1 кредиту та станом на дату розгляду справи діяв і, відповідно, діє особливий період.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.
Отже, дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Такий висновок, зокрема міститься в постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21. 
Судом встановлено, що відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 від 03 березня 2026 року № 1332, старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 з 29.04.2020 по теперішній час (а.с. 77).
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 як військовослужбовець під час особливого періоду має пільги, передбачені, в тому числі, й пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, заборгованість за процентами за користування кредитом та заборгованість за процентами річнихна підставі статті 625 ЦК, відповідно до договору про відкриття кредитної лінії № 1570-4083, який наданий відповідачу 01 липня 2025 року, не можуть бути стягнуті позивачем.
Таким чином, суд зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума процентів за користування кредитом по договору про відкриття кредитної лінії № 1570-4083 від 01 липня 2025 року в розмірі 10913 грн 28 коп., а також сума процентів річнихна підставі статті 625 ЦК в розмірі 2400 грн 00 коп., із відповідача стягнуті не можуть бути відповідно до приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У задоволенні зазначених позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача, шляхом стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1570-4083 від 01 липня 2025 рокув загальному розмірі 5520 грн 00 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 4800 грн 00 коп. та заборгованості по комісії у сумі 720 грн 00 коп., оскільки зазначені суми підтверджені наданими позивачем доказами й відповідачем не спростовані.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп. (а.с. 10).
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 29,31% з розрахунку: 5520 грн 60 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 18833 грн 28 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 29,31% (відсоток задоволених позовних вимог).
Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 780 грн 35 коп. із розрахунку: 2662 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 29,31% (відсоток задоволених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, м. Київ) суму заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1570-4083 від 01 липня 2025 рокув загальному розмірі 5520 грн 00 коп. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять гривень), що складається із заборгованості за кредитом у сумі 4800 грн 00 коп. (чотири тисячі вісімсот гривень) та заборгованості по комісії у сумі 720 грн 00 коп. (сімсот двадцять гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, м. Київ, 01133) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 780 грн 35 коп. (сімсот вісімдесят гривень тридцять п`ять копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», код ЄДРПОУ 38548598, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, м. Київ, 01133;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя   О.О. Шарова-Айдаєва