Справа № 444/2362/26
Провадження № 2-а/444/35/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Оприск З. Л.
секретар судового засідання Будзан Н.В.
за участі позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів) про визнання рішення суб`єкта владних повноважень незаконним та його скасування,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
28 травня 2026 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.
Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує наступне. 17 травня 2026 року інспектором відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Петриною Василиною Григорівною винесено постанову серії ЕНА №7212692, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн. Вважає, що вимоги закону автором постанови дотримані не були і висновок про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними і допустимими доказами. Вказав, що він не заперечує, що у зазначений час та місці керував автомобілем. Однак, заперечує факт, що він в той час був непристебнутий ременем безпеки. Зазначив, що поліцейська розгляду справи не проводила, процесуальні права йому не роз`яснювала, тощо. Вказав, що оскільки законодавцем штраф в грошовому вигляді не передбачено, слід прийти до висновку, що до правопорушника можливо застосувати штраф виключно в розмірі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА №7212692 від 17 травня 2026 року інспектора відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції Петрини Василини Григорівни якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн.
Відповідач подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Свій відзив мотивував наступним. Позивач здійснював рух на транспортному засобі, обладнаному пасивними ременями безпеки, та був непристебнутий пасивним ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «В» ПДР України. Також, відповідно відеозаписів з нагрудних боді-камер працівників поліції, позивач з вчиненням кваліфікованого йому правопорушенням був не згідний, в агресивній формі проводив спілкування з працівниками поліції, на законну вимогу працівників поліції пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, тривалий час відмовлявся, про необхідність залучення захисника не повідомляв, в образливій формі словесно ображав працівників поліції, а також о 20:24 год. в образливій формі виражався адресу Жовківського районного та Львівського апеляційного суду.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що при винесенні постанови його не ознайомили з доказами правопорушення, не дали змоги скористатися правовою допомогою, поліцейські йому не представилися. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, причин неявки не повідомив, однак у відзиві просив проводити розгляд справи за його відсутності. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 17 травня 2026 року інспектором відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Петриною Василиною Григорівною винесено постанову серії ЕНА №7212692, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн. за те, що позивач керував транспортним засобом, обладнаним пасивними засобами безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «В» ПДР України, що підтверджується копією даної постанови.
З наданого суду відеозапису події вбачається, що під час спілкування із працівниками поліції водій перебував в транспортному засобі, позивач з вчиненням кваліфікованого йому правопорушенням був не згідний, в агресивній формі проводив спілкування з працівниками поліції, на законну вимогу працівників поліції пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб тривалий час відмовлявся, про необхідність залучення захисника не повідомляв.
Пунктом п. 2.3 «в» ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 КУпАП). Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.
Позивач в позовній заяві, мотивуючи неправомірність оскаржуваної постанови, посилається на те, що висновок про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними і допустимими доказами. Вказав, що він заперечує факт, що він в той час був непристебнутий ременем безпеки. Зазначив, що поліцейська розгляду справи не проводила, процесуальні права йому не роз`яснювала, тощо. Вказав, що оскільки законодавцем штраф в грошовому вигляді не передбачено, слід прийти до висновку, що до правопорушника можливо застосувати штраф виключно в розмірі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Щодо твердження позивача про те, що він заперечує факт, що він в той час був непристебнутий ременем безпеки, судом встановлено, що відповідно до відеозапису позивач пояснює працівнику поліції, що він щойно зняв ремінь безпеки. 
Щодо твердження позивача про те, що йому не дали змоги скористатися правовою допомогою, судом встановлено, що відповідно до відеозапису події позивач не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи для отримання правової допомоги.
Твердження позивача про те, що оскільки законодавцем штраф в грошовому вигляді не передбачено, слід прийти до висновку, що до правопорушника можливо застосувати штраф виключно в розмірі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не спростовує факту вчинення правопорушення.
Будь-яких доказів, окрім копії оскаржуваної постанови, позивачем до позовної заяви не додано. 
Таким чином, позивач заперечив проти законності винесеної постанови, однак всупереч вимогам ч.1 ст.77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП, ст. 72, 73 КАС України доказів, які б підтверджували неправомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а відповідно до правової позиції Верховного Суду обов`язок доказування розподіляється також таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17).
Таким чином оскаржувана постанова відповідає встановленим до неї вимогам законодавства, відповідач при її винесенні діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржувана постанова така, що винесена відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 245, 251, 256 КУпАП, ст. 9, 77, 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів) про визнання рішення суб`єкта владних повноважень незаконним та його скасування – в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного тексту судового рішення 09 липня 2026 року. 

Головуючий        Оприск  З. Л.