ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"17" липня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1880/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження 
справу № 916/1880/26
за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, код ЄДРПОУ 09807750); 
до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКВЕСТ» (66352, Одеська обл., Подільський р-н, с. Липецьке, код ЄДРПОУ 41929808);
до відповідача – 2  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1 );
про стягнення 194 161,66 грн.,
ВСТАНОВИВ:

15.05.2026 Акціонерне товариство "Укрсиббанк" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 1922/26) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКВЕСТ», ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів 194 161,66 грн. заборгованості, з яких: 144 218,55 грн – заборгованість за кредитом, 2 854,88 грн. - заборгованість за процентами за користування строковою сумою кредиту, нараховані за період з 01.07.2022 по 30.12.2022, 47 088,23 грн. – заборгованість за процентами за користування простроченою сумою кредиту (у тому числі: 3 733,06 грн. – за процентами за користування простроченою сумою кредиту за період з 12.07.2022 по 30.12.2022, 43 355,17 грн. – за процентами за користування простроченою сумою кредиту за період з 31.12.2022 по 30.04.2026), а також витрат по сплаті судового збору.
В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання з боку позичальника – ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 11519697000 від 31.12.2020 (з додатковою угодою №1 від 30.03.2022) та направлено на стягнення з ТОВ «ТРАНСКВЕСТ», як позичальника, та ОСОБА_1 , як поручителя за договорами порук №282621 та №282622 від 31.12.2020.
18.05.2026 Господарським судом Одеської області, з огляду на відсутність інформації про місце проживання (перебування) ОСОБА_1 в Єдиному державному демографічному реєстрі, було скеровано відповідні запити на адресу Головного управління державної міграційної служби України Одеській області та Державної міграційної служби України щодо надання інформації про місце реєстрації останньої.
20.05.2026 та 26.05.2026 до Господарського суду Одеської області від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України надійшли відповіді на запити суду (вх. №17578/26 та вх. №18306/26), відповідно до яких повідомлено суд, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2026 позовну заяву АТ "Укрсиббанк" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1880/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
Ухвала Господарського суду Одеської області про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі № 916/1880/26 від 20.05.2026 була надіслана позивачу, його представнику та відповідачу 1 - ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» до їх електронних кабінетів та доставлена 20.05.2026 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками про доставку електронних листів.
Відповідачу 2 - ОСОБА_1 ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.05.2026 року була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на її адресу місця реєстрації: 66352, Одеська обл., Подільський р-н, с. Липецьке, вул. Центральна, 715, та отримана останньою 26.05.2026, що підтверджується відомостями з АТ «Укрпошти» за трекінгом відправлення № R067179085299.
Крім того, додатково, з метою повідомлення відповідача про прийняття позовної заяви АТ "Укрсиббанк" до розгляду та відкриття провадження у справі № 916/1880/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, судом було розміщено оголошення на офіційному сайті Судової влади України ухвали суду від 20.05.2026 за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/ Review/136665446.
Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Відповідно до п., п. 3 та 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідачка своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалась, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. 
31.12.2020 між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (банк, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКВЕСТ» (позичальник, клієнт) було укладено кредитний договір №11519697000, згідно п. 1.1.1 якого банк надає клієнту кредит в сумі 414 000 грн., а клієнт зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит та сплатити плату за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається одним траншем в розмірі зазначеної суми кредиту.
Згідно п. 1.1.2 договору, кредит надається шляхом зарахування банком коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок клієнта № НОМЕР_2 у кредитора для подальшого використання за цільовим призначенням.
За умовами п. 1.2.1 договору, надання кредиту здійснюється з 31.12.2020.
У пункті 1.2.2 договору сторони погодили, що клієнт зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №2 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 30.12.2022, якщо тільки відповідно до умов договору не застосовується інший термін повернення заборгованості за кредитом.
Клієнт зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі відповідно до умов договору на рахунок № НОМЕР_3 у кредитора, а якщо реквізити для погашення траншу зазначені в заяві на видачу траншу, то погашення здійснюється на зазначений рахунок.
Відповідно до п. 1.3.1 договору для строкової суми кредиту встановлюється фіксована процентна ставка в розмірі 8,9% процентів річних.
Згідно п. 1.3.2 договору для простроченої суми кредиту встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми кредиту на дату виникнення такого прострочення.
Відповідно до п. 1.3.3 договору, проценти нараховуються та сплачуються у порядку, передбаченому Правилами.
Згідно п 1.3.4 договору, клієнт сплачує банку комісії згідно з додатком №1 до договору у порядку, визначеному Правилами.
Цільове призначення (мета) кредиту: поповнення обігових коштів (пункт 1.4. договору).
Згідно п. 2.1. договору, виконання зобов`язань клієнта за договором забезпечується наступним чином, а саме, з метою забезпечення виконання клієнтом банка приймається порука ОСОБА_1 , код за ДРФО НОМЕР_4 .
Умови такого договору забезпечення повинні передбачати забезпечення виконання всіх зобов`язань клієнта за договором, заявами та додатковими угодами до договору, укладеними протягом строку дії договору.
Відповідно до п. 2.2. договору, кредит забезпечується всім належним клієнту майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому законодавством України.
У пункті 4.1 договору передбачено, що у порядку та на умовах, визначених правилами, клієнт, для погашення своїх грошових зобов`язань, які виникають з договору, надає банку право здійснювати договірне списання коштів на користь банка, зі своїх поточних рахунків в національній/іноземній валюті, відкритих у банку, а саме: з будь-яких рахунків клієнта відкритих у банку, в тому числі з тих, що будуть відкриті у банку в майбутньому, - для погашення простроченої заборгованості за договором.
У додатку № 1 до договору №11519697000 від 31.12.2020 сторони погодили перелік комісії, порядок її нарахування та розмір.
У додатку № 2 до договору №11519697000 від 31.12.2020 сторони визначити графік погашення кредиту.
30.03.2022 між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКВЕСТ» було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №11519697000 від 31.12.2020, згідно п. 1.1 якої сторони домовились викласти п. 1.1.1 договору в наступній редакції « 1.1.1 Банк надає клієнту кредит в сумі 115 198,51 грн., а клієнт зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит та сплатити плату за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається одним траншем в розмірі зазначеної суми кредиту».
Також, сторони домовились викласти додаток №2 до договору у новій редакції у додатку 1 до додаткової угоди.
Так, відповідно до п. 1 графіку погашення кредиту, що є додатком №1 до додаткової угоди № 1 від 30.03.2022 клієнт зобов`язався повернути банку суму кредиту згідно наступного графіку: 31.12.2020 – 414 000 грн., 11.01.2021 – 396 750 грн., 10.02.2021 – 379 500 грн., 10.03.2021 – 362 250 грн., 12.04.2021 – 345 000 грн., 11.05.2021 - 327 750 грн., 10.06.2021 – 310 500 грн., 12.07.2021 – 293 250 грн., 10.08.2021 – 276 000 грн., 10.09.2021 – 258 750 грн., 11.10.2021 – 241 500 грн., 10.11.2021 – 224 250 грн., 10.12.2021 – 207 000 грн., 10.01.2022 – 189 750 грн., 10.02.2022 – 172 500 грн., 10.03.2022 – 155 250 грн., 30.03.2022 – 155 198,51 грн., 10.08.2022 – 86 250 грн., 12.09.2022 – 51 750 грн., 10.10.2022 – 34 500 грн., 10.11.2022 – 17 250 грн., 30.12.2022 – 0.00 грн.
31.12.2020 між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки №282621 (основний борг), згідно з п. 1.1. якого поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника перед кредитором, що виникли з основного договору (кредитного договору №11519697000 від 31.12.2020), а саме щодо сплати суми основного боргу за основним договором, а саме 414 000 грн. (надалі - основне зобов`язання). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника за основним договором.
За умовами п. 1.2. договору поруки, поручителю добре відомі всі умови основного договору, зокрема сума кредиту, процентна ставка, інші платежі за основним договором, терміни та строки виконання зобов`язань за основним договором, інші умови основного договору.
Згідно п. 1.3 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за основним договором частково, а саме за порушення основного зобов`язання боржником в межах суми, що становить 414 000 грн. Поручитель відповідає перед кредитором у зазначеному в цьому пункті розмірі протягом строку дії поруки, зазначеного у пункті 3.1 цього договору, незалежно від суми будь-яких погашень зобов`язань за основним договором.
Відповідно до п. 1.4 договору поруки, відповідальність поручителя і боржника щодо виконання основного зобов`язання є солідарною.
Причини невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором ніяким чином не може впливати на виконання поручителем зобов`язань за договором (п. 1.5 договору поруки).
У випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін, в тому числі щодо зміни розміру основного зобов`язання та або строків/термінів його виконання, зміни інших умов Основного договору тощо. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін (пункт 2.1. договору поруки).
У пункті 2.2 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором або за рішенням суду внаслідок визнання основного договору недійсним, кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, а поручитель зобов`язується негайно виконати основне зобов`язання за боржника. Не отримання поручителем вимоги кредитора не звільняє поручителя від обов`язку виконати основне зобов`язання за боржника.
У пункті 3.1 договору поруки сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого кредитор має право пред`явити вимоги до поручителя становить 12 років з дати укладення цього договору.
Згідно пункту 4.1 договору поруки, договір набирає чинності з дати його укладення та діє протягом строку дії поруки, що зазначений у пункті 3.1 цього договору.
Відповідно до пункту 6.5 договору поруки, листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу для листування, що зазначена у розділі «Адреси, реквізити та підписи сторін» цього договору. Підтвердження факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або тримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса кредитора для листування, зазначена у цьому договорі, вважається місцем виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Також, 31.12.2020 між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (банк) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки № 282622 (проценти та інші платежі), згідно з п. 1.1. якого поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника перед кредитором, що виникли з основного договору (кредитного договору №11519697000 від 31.12.2020), а саме щодо сплати процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути у майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках основного договору.
За умовами п. 1.2 договору поруки, поручителю добре відомі всі умови основного договору, зокрема сума основного боргу, процентна ставка та/або інша плата за основним договором, терміни та строки виконання зобов`язань за основним договором, інші умови основного договору.
Згідно пункту 1.3 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за основним договором частково, а саме за порушення основного зобов`язання боржником в межах суми, що становить 207 000 грн. Поручитель відповідає перед кредитором у зазначеному в цьому пункті розмірі протягом строку дії поруки, зазначеного у пункті 3.1 цього договору, незалежно від суми будь-яких погашень зобов`язань за основним договором.
За умовами пункту 1.4 договору поруки, відповідальність поручителя і боржника щодо виконання основного зобов`язання є солідарною.
Пунктом 1.5 договору поруки передбачено, що причини невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов`язань за договором.
У випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін, в тому числі щодо зміни розміру основного зобов`язання та або строків/термінів його виконання, зміни інших умов основного договору тощо. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін (п. 2.1 договору поруки).
У пункті 2.2 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, а поручитель зобов`язується негайно виконати основне зобов`язання за боржника. Не отримання поручителем вимоги кредитора не звільняє поручителя від обов`язку виконати основне зобов`язання за боржника.
Відповідно до п. 3.1 договору поруки, сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого кредитор має право пред`явити вимоги до поручителя, становить 12 років з дати укладення цього договору.
Згідно п. 4.1 договору поруки, він набирає чинності з дати його укладення та діє протягом строку дії поруки, що зазначений у пункті 3.1 цього договору.
Відповідно до пункту 6.5 договору поруки, листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу для листування, що зазначена у розділі «Адреси, реквізити та підписи сторін» цього договору. Підтвердження факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або тримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса кредитора для листування, зазначена у цьому договорі, вважається місцем виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Також в матеріалах справи містяться правила обслуговування суб`єктів господарювання, відокремлених підрозділів юридичних осіб, осіб, що провадять незалежну професійну діяльність, представницв – клієнтів АТ «Укрсиббанк» (далі – правила), згідно п. 8.3.1 яких визначено, що, нарахування процентів за строковою сумою кредиту/траншу, а також комісії за управління лімітом кредитування (за невикористаний ліміт), якщо вона передбачена договором кредитування, здійснюється в останній календарний день кожного місяця та в день повного погашення кредиту/траншу за методом "факт/360" (метод "факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) на суму кредитних коштів, що надані клієнту і які ще не повернуті останнім у власність банку, за період з дня фактичного надання кредиту/траншу, а в подальшому - з першого календарного дня поточного місяця, до останнього календарного дня поточного місяця або до дати повного погашення кредиту/траншу, якщо таке погашення здійснюється у поточному місяці. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту/траншу вважається одним днем. Клієнт зобов`язується сплачувати нараховані проценти у строк з 1 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані, та в день повернення кредиту/траншу, якщо інше не передбачено договором кредитування. Якщо останній день строку/термін сплати процентів припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.
Згідно п. 8.6 Правил за користування кредитом понад встановлений договором кредитування строк/термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми кредиту/траншу на дату виникнення такого прострочення або ставка у розмірі визначеному відповідним договором. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми кредиту/траншу. Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму кредиту/траншу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого договором кредитування, до дати повного погашення такої заборгованості.
На виконання умов кредитного договору №11519697000, 31.12.2020 банк перерахував ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» кредитні кошти у розмірі 414 000 грн.
12.01.2023 за вих. №27-1-01/55 та №27-1-01/56 банком на адресу позичальника - ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» та поручителя - ОСОБА_1 було направлено вимоги про необхідність негайного виконання зобов`язань за кредитним договором №11519697000 від 31.12.2020.
При цьому, як зазначає позивач, всупереч умов договору №11519697000 від 31.12.2020 позичальник не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, передбачений договором (до 30.12.2022), у зв`язку з чим станом на 04.05.2026 заборгованість за кредитним договором становить 194 161,66 грн., з яких: 
- 144 218,55 грн – заборгованість за кредитом;
- 2 854,88 грн. - заборгованість за процентами за користування строковою сумою кредиту, нараховані за період з 01.07.2022 по 30.12.2022;
- 3 733,06 грн. – заборгованість за процентами за користування простроченою сумою кредиту за період з 12.07.2022 по 30.12.2022;
- 43 355,17 грн. – заборгованість за процентами за користування простроченою сумою кредиту за період з 31.12.2022 по 30.04.2026).
З огляду на викладене, позивач і звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКВЕСТ» як позичальника та ОСОБА_1 як поручителя про солідарне стягнення 194 161,66 грн. заборгованості.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (тут і далі чинного на час виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено судом, укладений 31.12.2020 між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (банк, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКВЕСТ» (позичальник, клієнт) договір №11519697000 за своєю правовою природою є кредитним договором.
За ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За приписами ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).
За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 559 Цивільного кодексу України).
Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України закріплено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. 
Отже, судом встановлено, що між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКВЕСТ» (позичальник, відповідач) виникли договірні зобов`язання на підставі кредитного договору №11519697000 від 31.12.2020, за умовами яких банк зобов`язався надати позичальнику у користування кредитні кошти у розмірі 414 000 грн., а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит у строки, погоджені сторонами у графіку платежів, який є додатком до договору, а також сплатити позивачу проценти за користування кредитом, в обумовлені договором терміни.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав прийняті на себе на себе зобов`язання за вказаним договором, перерахувавши 31.12.2020 відповідачу кредитні кошти у розмірі 414 000 грн, що підтверджується меморіальним ордером №0623955325 від 31.12.2020 та банківською випискою за кредитним договором (з 31.12.2020 по 04.05.2026)
У свою чергу, позичальник прийняті на себе зобов`язання за договором №11519697000 від 31.12.2020 щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконав, лише частково погасив суму кредиту, сплативши позивачу 269 781,45 грн., а саме: 06.01.2021 – 17 250 грн., 08.02.2021 – 17 250 грн., 10.03.2021 - 17 250 грн., 06.04.2021 - 17 250 грн., 06.05.2021 - 17 250 грн., 03.06.2021 - 17 250 грн., 02.07.2021 - 17 250 грн., 04.08.2021 - 17 250 грн., 03.09.2021 - 17 250 грн., 08.10.2021 - 17 250 грн., 09.11.2021 - 17 250 грн., 08.12.2021 - 17 250 грн., 10.01.2022 - 17 250 грн., 03.02.2022 - 17 250 грн., 28.03.2022 – 17 301,49 грн., 11.07.2022 – 9 000 грн., 12.07.2022 – 1 979,96 грн.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що за ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» рахується заборгованість за кредитом перед банком у розмірі 144 218,55 грн. 
Крім того, позивачем здійснено нарахування 8,9% процентів річних за користування строковою сумою кредиту за період з 31.12.2020 по 30.12.2022 в сумі 37 836,04 грн. У свою чергу, відповідачем частково здійснено оплату нарахованих процентів у розмірі 34 981,16 грн., а отже заборгованість відповідача перед банком за період з 01.07.2022 по 30.12.2022 по процентам за користування грошовими коштами становить 2 854,88 грн.
Щодо нарахованих позивачем процентів за користування простроченою сумою кредиту, суд зазначає наступне.
Так, дослідивши розрахунок позивача по процентам за користування простроченою сумою кредиту, судом встановлено, що позивачем правомірно здійснено їх нарахування за період з 11.03.2022 по 30.12.2022 на підставі пункту 1.3.2 кредитного договору №11519697000 від 31.12.2020 (в межах строку кредитування) в сумі 3 769,91 грн.
При цьому, за розрахунком суду, заборгованість відповідача по процентам за користування простроченою сумою кредиту за період з 12.07.2022 по 30.12.2022 становить 3 697,41 грн. (3 769,91 грн. (нарахована позивачем сума процентів за період з 11.03.2022 по 30.12.2022) – 72,50 грн. (здійснена відповідачем сплата процентів згідно розрахунку позивача), а не 3 733,06 грн., як про це зазначає позивач у позовній заяві.
Водночас, щодо здійсненого позивачем нарахування процентів за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за період з 31.12.2022 року по 30.04.2026 року в сумі 43 390,82 грн. (в позові зазначено – 43 355,17 грн.), суд зазначає наступне.
Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.
Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити.
Вказані висновки викладені в пунктах 22, 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17.
У частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.
У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.
Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.
Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд.
Надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).
Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за користування кредитом за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за користування кредитом (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість.
Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору.
Натомість, що у цивільних та господарських відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин, так само як і банку та вкладника у межах відносин за договором банківського вкладу.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57).
Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16.
Так, аналізуючи зміст умов пункту 1.3 кредитного договору №11519697000 від 31.12.2020 та п. 8.6 Правил, суд зазначає, що передбачена сторонами сплата процентів за простроченою сумою кредиту, визначена саме як плата за користування кредитними ресурсами, а не як міра відповідальності за порушення умов договору, що не відповідає правовій природі таких процентів та суперечить вимогам закону.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що після закінчення строку кредитування (30.12.2022 року) у банка відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами в розмірі визначеному договором. При цьому, кредитор не позбавлений можливості захистити свої права щодо прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання із застосуванням положень статті 625 ЦК України.
Таким чином, нарахування позивачем процентів за користування кредитом понад встановлений договором термін за період з 31.12.2022 року по 30.04.2026 року в сумі 43 390,82 грн. визнається судом безпідставним, а заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача 43 355,17 грн. заборгованості за користування простроченою сумою кредиту за вказаний період необгрунтованими.
Отже, наявними у матеріалах доказами, а саме: кредитним договором, графіком погашення заборгованості, банківською випискою та розрахунком заборгованості підтверджується наявність у відповідача заборгованості по кредиту в сумі 144 218,55 грн., по процентам за користування строковою сумою кредиту в сумі 2 854,88 грн., та по процентам за користування простроченою сумою кредиту в сумі 3 697,41 грн.
Наявність вказаної заборгованості ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» не спростувало, доказів, які б підтверджували факт повної сплати ним кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в матеріалах справи відсутні.
З огляду навищевикладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог АТ «Укрсиббанк» в частині стягнення 144 218,55 грн – заборгованості за кредитом, 2 854,88 грн. – заборгованості за процентами за користування строковою сумою кредиту та 3 697,41 грн. – заборгованості за процентами за користування простроченою сумою кредиту.
Вирішуючи питання щодо солідарного стягнення вказаної заборгованості, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
За приписами ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
У статті 553 ЦК України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договором поруки. 
Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Так, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» за кредитним договором №11519697000 від 31.12.2020, між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договори поруки №282621 та №282622 від 31.12.2020, предметами яких є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» перед кредитором зобов`язань, що виникли з основного зобов`язання, а саме щодо сплати суми основного боргу за основним договором у сумі 414 400 грн. та сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути у майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках основного договору.
Згідно п. 3.1 договорів поруки №282621 та №282622 від 31.12.2020, сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого кредитор має право пред`явити вимоги до поручителя, становить 12 років з дати укладення цього договору
За таких обставин, приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується наявність у ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» простроченої заборгованості за кредитним договором та процентами, зважаючи на укладення між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 договорів поруки №282621 та №282622 від 31.12.2020 на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «ТРАНСКВЕСТ» за кредитним договором №11519697000 від 31.12.2020, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованості за кредитом у розмірі 144 218,55 грн., заборгованості за процентами за користування строковою сумою кредиту у розмірі 2 854,88 грн. та заборгованості за процентами за користування простроченою сумою кредиту у розмірі 3 697,41 грн.
У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. (Вказана позиція міститься у Постанові Пленуму Вищого Господарського суду України № 7 від 21.02.2013 із змінами та доповненнями до неї.)
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягуються з відповідачів порівну.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКВЕСТ» (66352, Одеська обл., Подільський р-н, с. Липецьке, код ЄДРПОУ 41929808) та ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, код ЄДРПОУ 09807750) 144 218 (сто сорок чотири тисячі двісті вісімнадцять) грн. 55 коп. – заборгованості за кредитом, 2 854 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 88 коп. – заборгованості за процентами за користування строковою сумою кредиту та 3 697 (три тисячі шістсот дев`яносто сім) грн. 41 коп. – заборгованості за процентами за користування простроченою сумою кредиту.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКВЕСТ» (66352, Одеська обл., Подільський р-н, с. Липецьке, код ЄДРПОУ 41929808) на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, код ЄДРПОУ 09807750) 1033 (одну тисячу тридцять три) грн. 70 коп. витрат зі сплати судового збору.
4. Стягнути з ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, код ЄДРПОУ 09807750) 1033 (одну тисячу тридцять три) грн. 70 коп. витрат зі сплати судового збору.
5. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно - західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко