Справа №295/8975/25
Категорія 17
2/295/1316/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
Головуючої судді Біднини О.В.,
за участю секретаря судового засідання Мотінової А.П.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4», ОСОБА_2 про визнання недійсними додаткових угод до договору, -

ВСТАНОВИВ:
До суду подано вказану позовну заяву, в якій позивач просить визнати недійсними додаткову угоду № 3 від 01.06.2023, додаткову угоду № 4 від 01.01.2024 та зі змінами додатки № 5 до договору № 6-Н-19 від 11.06.2019 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, що укладений між ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4» в особі директора Тичини Володимира Андрійовича та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в особі ОСОБА_3 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що оскаржувані документи підписані від імені співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , яка разом із ОСОБА_3 не уповноважені на укладання і підписання будь яких договорів від імені співвласників будинку та додаткових угод до них, а також інших документів. ОСОБА_2 «діяла» на підставі «довіреності» виданою 18.08.2020 ОСОБА_3 , що жодним чином не відповідає вимогам ЦК України. На укладання з ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4» договору про надання послуг та здійснення контролю за його виконанням уповноважений ОСОБА_4 , відповідно до протоколу загальних зборів співвласників будинкувід 03.06.2016.
Згідно з ухвалою суду від 15.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі з розглядом її за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а. с. 44).
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовільнити. Вказали, що ОСОБА_3 померла, після її смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1 було зроблено фіктивну довіреність від її імені. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком у 2019 році був укладений з неуповноваженою на те особою, оскільки відповідно до листа ЖМР в їх відомостях про ОСББ Крошенська, 20 рахується уповноваженою особою на підписання цих додаткових угод пан ОСОБА_4, який продав квартиру, поїхав з міста. Сторона позивача не стала оскаржувати сам договір, оскільки сплив строк позовної давності. Повноважень ОСОБА_4 як уповноваженої особи ніхто не припиняв і Тичина уклав із сторонньою особою оскаржувані угоди. Позивач також зазначив, що після 2016 року зборів співвласників більше не було і співвласниками багатоквартирного будинку за весь цей час не обиралась уповноважена особа. Ніхто в будинку не знав, що ОСОБА_3 виконувала такі обов`язки. За послуги з управління будинком з лютого 2024 року він не сплачує, була справа в суді про стягнення з нього заборгованості. Після накладення арештів на його рахунки, він був змушений сплатити борг. А, ні у 2023, ні у 2024 роках збори співвласників будинку не приймали рішення щодо встановлення вартості послуг з управління будинком і не обирали уповноважену особу на підписання договору (додаткових угод) з управителем. ОСОБА_2 не мала відповідних повноважень від співвласників будинку на підписання з управителем будинку ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП №4» додаткових угод щодо підвищення цін на послуги з управління будинком. ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП №4» не перевірило належним чином наявність у ОСОБА_2 повноважень від співвласників будинку на підписання оскаржуваних додаткових угод, які за законом і за договором № 6-H-19 від 11.06.2019 є невід`ємною частиною цього договору. Відповідачі при підписанні оскаржуваних додаткових угод порушили встановлений нормативно-правовими актами порядок визначення вартості послуг з управління будинком і порядок укладання (підписання) договору (додаткових угод) з управителем будинку, чим порушили його законне право як співвласника будинку на визначення вартості послуг з управління будинком і законне право на обрання уповноваженої особи на підписання укладання (підписання) договору (додаткових угод) з управителем будинку.
Відповідач та представник ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4», які належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, причини неявки не повідомили. 
У судовому засіданні 09.07.2026 відповідно до ст.244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення та оголошення якого відкладено до 15.07.2026.
Судом встановлено, щоОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 440989931 від 26.08.2025 (а. с. 41).
У травні 2025 року позивач звернувся до виконавчого комітету Житомирської міської ради, щодо надання йому окремих сторінок протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за вказаною адресою від 03.06.2016, що містять відомості про дату проведення зборів, порядок денний та обрання ОСОБА_4 уповноваженою особою співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією супровідного листа до копій зазначених сторінок (а. с. 9). 
Згідно з протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_1 від 03.06.2016, співвласниками було прийняте рішення щодо уповноваження ОСОБА_4 на укладання з ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4» договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та здійснення контролю за його виконанням (а. с. 144-166).
11.06.2019 між ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4» в особі директора Тичини Володимира Андрійовича, що діяв на підставі Статуту, та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 в особі ОСОБА_3 , яка діяла на підставі протоколу загальних зборів співвласників, було укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 6-Н-19 строком на один рік (а. с. 14-19).
Пунктом 10 вказаного договору визначено ціну послуги з управління - 6,08 грн на місяць за 1 кв. м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку. 
Згідно з пунктом 11 договору його сторони визначились, що в разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну податків і зборів, мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму, цін і тарифів на паливо, енергетичні ресурси, ціна на послуги з управління може змінюватися протягом року за погодженням сторін. Якщо збільшення ціни на послуги не перевищує 25 % Управитель має застосувати таку ціну за згодою сторін без проведення зборів Співвласників, повідомивши їх про зміни шляхом розміщення оголошень на дошках оголошень багатоквартирного будинку. 
Відповідно до п. 31 договору, якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік.
Згідно з листами ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4» за № 27 від 15.02.2024 та № 6 від 07.05.2025, наданих позивачу на його звернення, уповноважена особа, яка діяла згідно протоколу, не проживає за адресою: АДРЕСА_1 і на той час обов`язки уповноваженої особи виконувала інша особа на підставі доручення, а договір № 6-Н-19 від 11.06.2019 станом на 07.05.2025 був чинний (а. с. 8, 24).
Зі змісту наданої позивачем копії довіреності від 18.08.2020 вбачається, що ОСОБА_3 , яка на підставі протоколу зборів уповноважена діяти від імені співвласників багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , уповноважила  ОСОБА_2 діяти від імені співвласників вказаного будинку та представляти їх інтереси, а саме виступати від їх імені з правом контролю та прийому кількісних і якісних показників надання послуг з обслуговування будинку, підписувати від імені співвласників зміни до договору № 6-Н-19 від 11.06.2019, кошториси та додаткові угоди до нього, а також вчиняти інші дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності (а. с. 25). 
Згідно з копією Додаткової угоди № 3 від 01.06.2023 до договору № 6-Н-19 від 11.06.2019 ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4» в особі директора Тичини В.А., який діяв на підставі Статуту, та уповноважена особа, яка діяла від імені співвласників, ОСОБА_2 , у зв`язку із зростанням на державному рівні цін і тарифів на паливно-енергетичні ресурси, підвищення соціальних норм та гарантій, погодили внести зміни до п. 10 відповідного Договору, виклавши його у наступній редакції «… Ціна Послуги з управління становить 8,24 грн на місяць за 1 кв. м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку… ». У зв`язку з переглядом зазначеної ціни, сторони погодили внести зміни до Додатку № 5 до Договору «Кошторис на утримання будинку та прибудинкової території» та виклали відповідний Додаток в новій редакції, який додається до додаткової угоди № 3 від 01.06.2023, є її невід`ємною частиною та умов Договору № 6-Н-19 від 11.06.2019 (а. с. 20, 21). 
Також, згідно з копією ще одної Додаткової угоди № 4 від 01.01.2024 до договору № 6-Н-19 від 11.06.2019 ПП «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4» в особі директора Тичини В.А., який діяв на підставі Статуту, та уповноважена особа, що діяла від імені співвласників ОСОБА_2 , погодили внести зміни до п. 10 відповідного Договору, виклавши його у наступній редакції «… Ціна Послуги з управління становить 9,75 грн на місяць за 1 кв. м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку… ». У зв`язку з переглядом зазначеної ціни, сторони погодили внести зміни до Додатку № 5 до Договору «Кошторис на утримання будинку та прибудинкової території» та виклали відповідний Додаток в новій редакції, який додається до додаткової угоди № 4 від 01.01.2024, є її невід`ємною частиною та умов Договору № 6-Н-19 від 11.06.2019 (а. с. 22, 23). 
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим стороною позивача доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод і змінених кошторисів на утримання будинку та прибудинкової територіїз огляду на наступне.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Водночас, в ч. 2 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що терміни, визначення яких відсутнє в цьому законі, вживаються у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України, законах України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно із ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Відповідно до ч. 1-2 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком.
За правилами ч. 1, 2, 5 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що житловою послугою є послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. 
За правилом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
В силу ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Частиною 3 ст. 238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.
За змістом зазначеної норми закону необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою є: 1) наявність умисного зговору між представником потерпілої сторони правочину і іншої сторони з метою отримання власної або обопільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) вчинення представником дій в межах наданих йому повноважень.
Верховний Суд України в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.
В ухвалі Верховного Суду України від 28.05.2009 у справі № 6-6639вов09 зроблено висновок про те, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 необхідним є встановлення у діях представника наступного складу цивільного правопорушення: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною, спрямованої на настання негативних наслідків і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя, така домовленість має бути зловмисною і спрямована проти інтересів довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.
Для задоволення позовних вимог за ст. 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Таким чином має бути доведена і домовленість з боку іншої сторони правочину.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, обов`язок доказування покладено на учасників провадження, а суд лише сприяє сторонам у здійсненні їх процесуальних прав.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що не дивлячись на те, що тягар доказування обставин, викладених в позовній заяві, покладається на позивача, в матеріалах справи відсутні будь-які докази в обґрунтування заявлених вимог, зокрема, які б вказували на те, що довіреність від 18.08.2020, якою ОСОБА_3 уповноважила діяти від імені співвласників багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1  ОСОБА_2 , є фіктивною з тих підстав, що ОСОБА_3 не була уповноважена на підставі протоколу зборів вчиняти такі дії та взагалі станом на 18.08.2020 була померлою особою.
Позивачем не заявлялись клопотання про витребування відповідних доказів щодо повноважень ОСОБА_3 та допит свідків (співвласників будинку), що підтверджують наявність обставин, на які посилається сторона позивача, зокрема те, що повноваження ОСОБА_4 ніхто не припиняв; що після 2016 року збори співвласників не відбувались і співвласниками багатоквартирного будинку за весь цей час не обиралась уповноважена особа; що ніхто в будинку не знав, що ОСОБА_3 виконувала такі обов`язки; що у 2023 та 2024 роках збори співвласників будинку не приймали рішення щодо встановлення вартості послуг з управління будинком і не обирали уповноважену особу на підписання договору (додаткових угод) з управителем; що відповідачі при підписанні оскаржуваних додаткових угод порушили встановлений нормативно-правовими актами порядок визначення вартості послуг з управління будинком і порядок укладання (підписання) договору (додаткових угод) з управителем будинку.
Разом з тим, судом встановлено, що позивач звернувся до виконавчого комітету Житомирської міської ради, щодо надання йому лише окремих сторінок протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 03.06.2016, які містять відомості про дату проведення зборів, порядок денний та обрання ОСОБА_4 уповноваженою особою співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .
Суд, застосовуючи презумпцію правомірності правочину, яка передбачена ст. 204 ЦК України, не спростовану позивачем у справі, та принцип свободи договору як загальну засаду цивільного законодавства, визначений п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, дослідивши надані докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, встановив, що позивачем не доведено наявності правових підстав для визнання недійсними оспорюваних документів.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи і вимог чинного законодавства, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку про відмову в задоволенні позову . 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат суд не вирішує.
Керуючись ст. 2, 7, 10-13, 76-84, 141, 263-268, 354 ЦПК України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємства «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4», ОСОБА_2 про визнання недійсними додаткових угод до договору - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представник позивача: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Приватне підприємство «Нова Крошня - ВЖРЕП № 4», місцезнаходження: м. Житомир, вул. Отаманів Соколовських, 7, ЄДРПОУ 40520304.
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 .
Повний текст рішення виготовлений 22.07.2026.

Суддя: О.В. Біднина