ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 405/764/23

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Білак С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 жовтня 2023 року в адміністративній справі №405/764/23 (головуючий суддя першої інстанції - Іванова Л.А.) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 02.02.2023 року звернувся до Ленінського районного суду м.Кіровограда з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн..

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00003885 від 16 січня 2023 року, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком Владиславом Олеговичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн..
Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що судом залишено поза увагою не надання позивачем доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням, що вказує на відсутність належних доказів перевезення вантажів за допомогою контейнерів, що також підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення. Таким чином, позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, а є автопоїздом, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 т.
Крім того, позивачем не вірно встановлено похибку вимірювання вагового комплексу, яка становить 10% (відповідно до ДСТУ OIML R 134 - 1:2010), а не 2% та невірно визначено розрахунок. Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу відповідно до ДСТУ OIML R 134 - 1:2010, яка складає до 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16% щодо навантаження на осі. За вказане перевищення позивача і було притягнуто до відповідальності передбаченої частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Окрім того, скаржник вказує, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, який підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту, на підставі чого, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних у первинних документах, що випливає на загальну вагу транспортного засобу. Щодо витрат на правничу допомогу, зазначено, що оскільки до позовної заяви не було додано доказів, які б підтверджували сам факт витрат на правову допомогу, задоволення вказаних вимог є неможливим.
Позивач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АА №00003885 від 16 січня 2023 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн..
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29.11.2022 року о 11.19 год. по автомобільній дорозі М-04, км. 186+337 Дніпропетровська область, відповідальна особа – ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу МAN TGX 26.400, державний номер НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ 10.01.2001 №1306, зокрема, перевищення загальної маси транспортного засобу на 19,025 % (7,61 т.) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн. В оскаржуваній постанові зазначено, що виміри, з урахуванням похибки - становили 47610 кілограмів, а фактична маса 52900 кілограмів.
Оскаржувану постанову позивачем отримано 24.01.2023 року.
Судом першої інстанції також встановлено, що транспортний засіб марки: МAN, модель: TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_2 , тип: cпеціалізований вантажний контейнеровоз згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , маса без навантаження становить 9450, повна маса 26000, належить ПП «ДІП-ТРАНС».
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 спеціалізований причіп контейнеровоз марки KRONE, модель AZ, д.н.з. НОМЕР_5 , маса без навантаження 2640, повна маса 18000, належить на праві власності ПП «ДІП-ТРАНС».
Згідно договору №8 перевезення вантажу автомобільним транспортом від 21.11.2022 року, укладеним між ПП «ДІП-ТРАНС» в особі директора Беспалого І.Л., як виконавцем та ТОВ «Витязь-М», як замовником, виконавець зобов`язується доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж з пункту відправлення до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (п.1.1 Договору). 
Виконавець організовує та здійснює перевезення вантажу на підставі заявок замовника на перевезення вантажу, складених за формою, наведеною в додатку №1 до Договору.
Замовник направляє заявку на електронну адресу виконавця. Заявка повинна містити наступну інформацію: адресу завантаження (пункт відправлення), пункт призначення (адресу розванатження), дату прибуття транспортного засобу у пункт відправлення для завантаження, найменування вантажу, його вага, розміри та вартість перевезення, маршрут перевезення та інші умови перевезення.
У випадку погодження виконавця на надання послуг за Заявкою, останній вносить в Заявку інформацію щодо ПІБ водія та транспортного засобу, підписує Заявку, скріплює її печаткою та направляє замовнику. Отримана від виконавця Заяка підписуються замовником, скріплюється печаткою та направляється Виконавцю за допомогою засобів електронного або факсимільного зв`язку.
Заявка передана за допомогою електронного або факсимільного зв`язку, має силу оригіналу. Після передачі Заявки за допомогою електронного або факсимільного зв`язку, Сторони протягом 3 (трьох) банківських днів зобов`язані передати оригінали документів поштою або кур`єром (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору).
Відповідно до Заявки №1 від 27 листопада 2022 року до договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №8 від 21 листопада 2022 року перевізник ПП «ДІП-ТРАНС» надає замовнику ТОВ «Витязь-М» транспортно-експедиційні послуги згідно Договору з урахуванням нижченаведених умов: станція або пункт завантаження - с. Жемчужне, Юр`ївський р-н, Дніпропетровська обл.; період завантаження з 28.11.2022 року; станція або пункт розвантаження с. Визирка, Лиманський район, Одеська область, культура або вид товару, що буде перевозитись,- пшениця; вага вантажу т.(брутто +-) 80,0.
Крім того, згідно з товарно-транспортною накладною від 28.11.2022 року транспортний засіб МAN, TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_2 , причіп/напівпричіп KRONE AZ, д.н.з. НОМЕР_5 , автомобільний перевізник ПП «ДІП-Транс», здійснив перевезення пшениці вагою брутто 39860 (нетто 23640).
Не погодившись із постановою про накладення штрафу за адміністративне правопорушення, позивач оскаржив таку постанову до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Повноваження відповідача позивачем не оскаржуються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються. 
Згідно із ч.2 ст.132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Санкція ч.2 ст.132-1 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі: 
п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; 
однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; 
двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; 
трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Приміткою до ст.132-1 КУпАП визначено, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Згідно зі ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Відповідно до частин 1 та 5 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий уповноваженим органом, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил № 30).
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається коли їх параметри не перевищують: б) фактичної маси, зокрема, комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, для доріг державного значення,- 42 тони; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, для доріг державного значенн,-я 44 тони.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
Частинами 2, 3, 4 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Крім того, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року за №512 (далі по тексту - Інструкція).
Так, відповідно до Додатка 1 вказаної Інструкції в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.
Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час розгляду справи судом встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) на території України серії АА № 00003885 від 16.01.2023 року не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції, оскільки в ній не зазначено, що перевезення вантажу 29.11.2022 року відбувається транспортним засобом МAN TGX 26.400, державний номер НОМЕР_2 , у складі з причепом KRONE AZ, державний номер НОМЕР_5 , що є спеціалізованим вантажним контейнеровозом - трьохвісний автомобіль (тягач) спеціалізований/причіп - спеціалізований/контейнеровоз. Вказані недоліки ставлять під сумнів твердження відповідача про врахування вказаних обставин при виявленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.
Крім того суд зазначає, що відповідно до технічних паспортів транспортного засобу МAN TGX 26.400, державний номер НОМЕР_2 , його гранична маса з навантаженням становить 26 тон, та причепу KRONE AZ, державний номер НОМЕР_5 - 18 тонн, та відповідно зазначені транспортні засоби є спеціалізованим вантажним контейнеровозом - трьохвісний автомобіль (тягач) спеціалізований/причіп – спеціалізований/контейнеровоз, та, відповідно, гранично допустима маса згідно з пп.б п. 22.5 ПДР складає 44 тонни, в свою чергу, посадовими особами в оскаржуваній позивачем постанові не доведено, по яким саме критеріям віднесено належні позивачу транспортні засоби до такого типу транспортних засобів, гранично – допустиме навантаження яких встановлено на рівні 40 тонн, тим самим, з підстав невірно встановленого типу транспортного засобу, невірно визначено і максимально дозволену масу транспортного засобу - 40 тонн, замість 44 тонн, що має наслідком неправомірно розрахованого відсотка перевищення навантаження, відповідно до формули, передбаченої Додатком №1 до Інструкції №512 від 27.09.2021 року.
При цьому, оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння гранично допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказаної інформації оскаржувана постанова не містить, та доказів на підтвердження перевищення встановлених законодавством вагової норми не надано.
Враховуючи вищевикладені вище обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення при винесенні відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , відсутність належних доказів вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Щодо правничої допомоги, апеляційний суд зазначає, що скаржник, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що розмір зазначених витрат на правничу допомогу у даній справі у розмірі 3000,00 грн. не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, не зазначає, який на думку відповідача розмір витрат на правничу допомогу в даній справі є співмірним та з яких розрахунків.
Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 жовтня 2023 року в адміністративній справі №405/764/23 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 жовтня 2023 року в адміністративній справі №405/764/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак