Справа № 560/4787/26
РІШЕННЯ
іменем України

24 липня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати, ОСОБА_1 , середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2020 по день фактичного розрахунку – 07.03.2026; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити, ОСОБА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2020 по день фактичного розрахунку – 07.03.2026 в розмірі грошового забезпечення за шість місяців.
Позивач зазначив, що при звільненні відповідач протиправно на здійснив з ним усіх необхідних розрахунків. Військова частина НОМЕР_1 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.02.2024 у справі № 560/21489/23 виплатив індексацію грошового забезпечення в сумі 94645,29 грн, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Оскільки, остаточний розрахунок був здійснений у 07.03.2026, відповідно до положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України позивач вважає, що має право на отримання коштів за час затримки розрахунку. 
Суд ухвалою від 30.03.2026 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребував докази (арк. спр.17).
14.04.2026 до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що причиною затримки належних позивачу виплат є їх спірний характер, який обумовлювався нечіткістю законодавства. Відповідно, такі виплати були проведені після набранням судовими рішеннями законної сили, з чого власне і виник значний період затримки розрахунку, а відповідальність не може бути більшою ніж ща шість місяців з урахуванням правових позицій Верховного Суду (арк. спр.22-23).
Встановивши обставини (факти), якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані ними докази, беручи до уваги норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, враховуючи наступне.
Сторони не заперечують і це підтверджено матеріалами справи, що відповідач, 07.03.2026 виплатив на виконання судового рішення у справі 560/21489/23 індексацію належну ОСОБА_1 , яку не було виплачено позивачу при звільненні 09.10.2020, а також виключення позивача із списків військової частини 09.10.2020, відповідно до наказу від 09.10.2020 №228 (арк. спр.10), тому це не потребує доказуванню в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.
У судовому рішенні від 28.02.2024 по справі 560/21489/23 суд: 1) Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.10.2020 виходячи із розрахунку різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; 2) Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 09.10.2020, виходячи з фіксованої величини 3953,57 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Відповідно до Довідки №682/485/139/50/434/пс від 09.04.2026 про середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 такий становить 547,98 гривень (арк. спр.26).
Згідно виписки по картковому рахунку банку ОСОБА_1 07.03.2026 зарахована зарплата у сумі 94645,29 гривень (арк. спр.11).
Відповідно до інформації про дату звільнення та дати всіх виплат, проведених ОСОБА_1 при звільненні від 09.04.2026 за №682/485/139/50/433 у жовтні 2020 року виплачено 52525,05 гривень. Також, позивачу були перераховані: 09.06.2022 на виконання судового рішення №560/19128/21 - 61096,84 гривень (індексація); 03.06.2021 на виконання судового рішення №560/1198/21 - 22258,39 гривень ( індексація); 29.04.2022 на виконання судового рішення №560/ 7673/21 - 23354,51 гривень ( середній заробіток за час затримки розрахунку); 23.02.2023 на виконання судового рішення №560/6629/22 - 60180,39 гривень ( середній заробіток за час затримки розрахунку); 19.02.2024 на виконання судового рішення №560/7048/23 - 37707,51 гривень (перерахунок грошового забезпечення); 08.04.2025 на виконання судового рішення №560/ 10680/23 - 39764,88 (компенсація втрати частини доходу); 06.03.2026 на виконання судового рішення №560/21489/23 - 96086,59 гривень (індексація) (арк. спр.25).
Отже, позивачу належало до виплати при звільненні 269674,38 гривень (52525,05 гривень (жовтень 2020)+61096,84 гривень (09.06.2022)+22258,39 гривень (03.06.2021)+37707,51 гривень (19.02.2024)+96086,59 гривень (06.03.2026)).
Відсоток невиплаченої суми позивачу становитиме 35% з розрахунку: 94645,29 грн (виплачено березень 2026 року) / 269674,38 гривень (належало до виплати при звільненні) х 100%.
У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 08.10.2025 у справі N 489/6074/23, серед іншого, зроблено відступ від правових висновків Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 06 грудня 2024 року у справі N 440/6856/22, а також вказано наступне.
Розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин. Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. Однак загальний період нарахування компенсації не може перевищувати шести місяців.
Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.
Згідно з статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно з частиною 2 статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Суд, звертає увагу на те, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, потрібно враховувати, що розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Отже, роботодавець несе відповідальність за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців з урахуванням співмірності, що законодавчо не врегульовано, але вирішено позиціями Верховного Суду.
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців щодо позивача обчислюється наступним чином: 547,98 грн (середньоденний заробіток) х 181 день (6 місяців) = 99184,38 гривень. 
Відтак, 35% від 99184,38 грн. становитиме 34714,23 гривень, що і буде співмірною сумою відповідальності роботодавця за час затримки розрахунку при звільненні. 
Також суд враховує що відповідач раніше поніс відповідальність за невчасний розрахунок при звільненні у справах №560/7673/21 (період з 10.10.2020 по 09.06.2021) та №560/6629/22 (період з 09.10.2020 по 11.06.2022) на загальну суму 83534,90 гривень (23354,51 + 60180,39).
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд, звертає увагу на те, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, потрібно враховувати, що розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі, справах №560/7673/21, №560/6629/22 та правових позицій Верховного Суду щодо співмірності, які є різними щодо методики розрахунку за відсутності законодавчого врегулювання, суд першої інстанції вважає, що позивач довів позовні вимоги. При цьому, суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів правомірності невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку у порушення вимог ст. 117 КЗпП України, після проведеної 07.03.2026 виплати на суму 97135,29 гривень, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється. 
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 24.03.2026 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до наказу від 09.10.2020 за №228.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.10.2020 по 07.03.2026 в сумі 34714,23 (тридцять чотири тисячі сімсот чотирнадцять грн.23 коп.) гривень з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 липня 2026 року

Позивач: | ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 )
Відповідач: | Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 НОМЕР_3 )

Головуючий суддя | | А.І. Петричкович