Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2026  	Справа №607/6056/26 Провадження №2/607/4046/2026	

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді      Кунець Н.Р.
за участі секретаря судового засідання    Дмитрик В-М.Р.
представника позивача      ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, - 

ВСТАНОВИВ:

20.03.2026 позивач Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» (далі – ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» поставило відповідачу ОСОБА_2 , як споживачу та співвласнику приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , обсяги природного газу, а ОСОБА_2 їх фактично прийняла. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , будучи власником зазначеного приміщення, який отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб здійснила фактичне споживання природного газу, чим акцептувала (підтвердила) свою згоду на приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Позивач вказує, що свої зобов`язання відповідно до умов договору виконувало у повному обсязі, надавало послуги з постачання природнього газу відповідачу в необхідних об`ємах (обсягах), натомість відповідач свої зобов`язання за договором у частині оплати послуг з газопостачання не виконує, у зв`язку із чим станом на 02.03.2026 у неї утворилась заборгованість у розмірі 6 600 грн. 
З цих підстав позивач просить позов задовольнити, стягнути із відповідача  ОСОБА_2 заборгованість за спожитий природний газ у сумі 6 600 грн, а також понесені судові витрати по справі. 
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.03.2026 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні представник позивача ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» Чеканівський В.Р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. З приводу ухвалення заочного рішення суду не заперечив. 
Відповідач  ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання повісток про виклик до суду, які повернулись на адресу суду із відміткою про відсутність адресата. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:
Як вбачається із реєстраційного посвідчення виданого 16.03.2001 Міським бюро технічної інвентаризації Виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів, за ОСОБА_3 на праві приватної власності зареєстровано 22/100 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого Першою Тернопільською держнотконторою 31.01.2001 за реєстром № 2-401, про що записано у реєстрову книгу за № 83. 
16.09.2000 ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , у зв`язку із чим змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що вбачається із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого 16.09.2000 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України. 
Окрім того, ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю № 2500389 23.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно з довідкою про фінансовий стан споживача ОСОБА_2 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_2 , ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» здійснювало забезпечення природним газом будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . З 15.12.2025 газопостачання за даною адресою відключено. 
Відповідно до довідки ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» від 02.03.2026 про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період із 01.02.2018 по 30.04.2022, заборгованість ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_2 становить 6 600 грн.
До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг постачання природнього газу, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу» та іншими нормативно-правовими актами України.
Так, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно з вимогами п. п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем – фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. 
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. 
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2 частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
Відповідно до вимог п. 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2496 від 30.09.2015, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
В силу вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Параметри якості природного газу та величини його тиску повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Величина тиску газу не може бути меншою за мінімально допустиме значення, визначене нормативними та технічними документами на газові прилади і пристрої.
Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг про надання житлово-комунальних послуг. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (постанова Касаційного цивільного суду Верховного суду від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц).
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Так, судом встановлено, що позивач здійснював забезпечення помешкання відповідача ОСОБА_2 природним газом, у тому числі надавав послуги з постачання природнього газу у період з 01.02.2018 по 30.04.2022.
Відповідач не вносила оплату за спожиті послуги в повному розмірі, а лише здійснювала часткову проплату, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 6 600 грн, про що свідчить довідка про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період з 01.02.2018 по 30.04.2022.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась та не надала суду доказів на спростування доводів позивача, в тому числі і розрахунку заборгованості складеного позивачем.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2  в користь ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» заборгованості за спожитий природний газ в сумі 6 600 грн.
У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 3328 грн понесеного судового збору.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 279, 280, 281-284, 289, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» заборгованість за спожитий природний газ за період з лютого 2018 року по квітень 2022 року у розмірі 6 600 (шість тисяч шістсот) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи: 
Позивач: Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз», код ЄДРПОУ: 39456152, адреса місцезнаходження: вул. Колонтая, 2А, м. Тернопіль, 46008.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації проживання:  АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 13.07.2026, у зв`язку із перебуванням головуючої судді Кунець Н.Р. на лікарняному в період з 01.06.2026 по 10.07.2026.
Головуючий суддя    	Н. Р. Кунець