Справа № 496/8460/25
Провадження № 1-кп/496/326/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025162250000639 від 03.08.2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одрадове, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4, ч. 2 ст. 115 КК України, 

ВСТАНОВИВ:
03.08.2025 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в кухні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В цей час, між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , виник конфлікт, у зв`язку з відмовою потерпілої задовольнити статеву пристрасть останнього. В ході конфлікту у ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 . 
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з особливою жорстокістю, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, взявши до рук паливний бак від бензинової мотокоси, облив потерпілу легкозаймистою горючою рідиною, та, за допомогою сірників, умисно підпалив останню, усвідомлюючи, що тим самим завдає особливих фізичних страждань.
Таким чином, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку з гасінням полум`я свідком. Внаслідок дій ОСОБА_6 , потерпілій спричинені тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків правої щоки, підборіддя, шиї, передньої поверхні грудної клітки, правого плечового суглоба, передньо-внутрішньої поверхні обох стегон III ст. із залученням 21% поверхні тіла; термічного опіку дихальних шляхів неуточненої локалізації І-ІІ ст.; термічного опіку обох повік І ст.
Вищевказані ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень (термічної травми) і оцінюються разом. Дані ушкодження були небезпечними для життя в момент спричинення, і за цим критерієм, згідно п. 2.1.3 «р» «Правил судово-медичного визначення тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину не визнав повністю, зазначив, що не вчиняв вказане кримінальне правопорушення, відмовився давати показання на підставі ст. 63 Конституції України. Під час дослідження доказів зазначив, що взагалі не перебував в приміщенні, коли відбулася подія, оскільки курив на вулиці. Повернувшись до будинку, побачив, що ОСОБА_8 горить та почав її тушити.
Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що нічого не пам`ятає, відмовилася давати показання на підставі ст. 63 Конституції України. ЇЇ представник – адвокат ОСОБА_9 суду пояснила, що відмова від давання показань обумовлена шоковим станом, у якому перебуває потерпіла.
Крім того, потерпілою до суду подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з примиренням сторін, відсутністю будь-яких претензій до обвинуваченого та у зв`язку з відсутністю складу інкримінованого злочину.
Незважаючи на позицію потерпілої та невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєні кримінального правопорушення, його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами:
- Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що працює лікарем Міської клінічної лікарні № 10. Пам`ятає, що 03.08.2025 року перебувала на чергуванні, коли була доставлена з опіками потерпіла, яка розповіла, що разом з подружкою пішла до її знайомого, там вони відпочивали, вживали алкогольні напої. Цей знайомий почав залицятися до потерпілої, проте вона йому відмовила, після чого він облив її бензином та підпалив.
- Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що працює парамедиком швидкої медичної допомоги. 03.08.2025 року вона прибула на виклик для надання медичної допомоги потерпілій. У потерпілої були виявлені численні опіки різних ділянок тіла. Потерпіла пояснила, що зазначені тілесні ушкодження їй спричинив чоловік, у якого вона перебувала вдома, обливши бензином з мотокоси та підпалив.
- Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що обвинувачений є її знайомим, з яким вона раніше нетривалий час зустрічалася. Потерпіла є її подругою. 03.08.2025 року вона разом з потерпілою та обвинуваченим у нього вдома проводили час, вживали алкогольні напої. Обвинувачений запропонував обом гостям вступити в статевий акт, на що вони відмовилися. У зв`язку з цим ОСОБА_6 погрожував словами: «Живими ви звідси не вийдете», застосував фізичне насильство до свідка, вдаривши її по голові, від чого остання втратила свідомість. Коли прийшла до тями, то відчула сильний запах бензину та побачила, як ОСОБА_8 лежала на підлозі, над нею стояв обвинувачений з сірником в руках та в подальшому підпалив потерпілу. Свідок власноруч загасила вогонь на тілі потерпілої, використовуючи воду, яка стояла в бутилках під столом. Зазначила, що обвинувачений також приймав участь в гасінні вогню на потерпілій. Після цього жінки вибігли на вулицю, а сусід викликав швидку медичну допомогу. Після цієї події свідок спілкувалася з потерпілою, їй відомо, що ОСОБА_8 змінила свої покази, проте причина їй не відома. В судовому засіданні під час допиту свідка потерпіла погоджувалася із повідомленими свідком обставинами вчиненого правопорушення.
- Протокол прийняття заяви потерпілої ОСОБА_13 від 03.08.2025 року, яким зафіксовано факт негайного звернення потерпілої до правоохоронних органів із повідомленням про підпалення її невідомим чоловіком одразу після події.
- Протоколи обшуку та огляду місця події від 03.08.2025 року, якими зафіксовано вилучення бензинової Мотокоси «NOWА» з порожнім паливним баком, жіночого одягу зі слідами речовини з різким запахом паливно-мастильних матеріалів, залишків коробки сірників і трьох використаних сірників, а також зіскрібу з дерев`яної підлоги з ознаками паливно-мастильних матеріалів тобто знаряддя та слідової обстановки.
- Висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 від 03.08.2025 року, відповідно до якого останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння 1,63 %о.
- Висновок судово-психіатричного експерта № 654 від 18.09.2025 року, яким встановлено, що ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до скоєння інкримінованих йому діянь, а також на момент проведення експертизи, на будь-яке хронічне психічне захворювання, недоумство не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності, або у іншому хворобливому стані психіки не перебував, тому був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. 
- Висновок експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/116-25/19935-ФХД від 09.09.2025 року, яким встановлено наявність слідів змінених світлих нафтопродуктів у паливному баку двигуна вилученої мотокоси; неможливість точного визначення виду нафтопродукту пояснена експертом об`єктивними хімічними процесами випаровування, пов`язаними зі значним проміжком часу між подією та проведенням дослідження.
- Висновок судово-медичного експерта №82/2025 від 25.09.2025 року, яким встановлено, що потерпілій ОСОБА_8 заподіяно термічні опіки правої щоки, підборіддя, шиї, передньої поверхні грудної клітки, правого плечового суглоба, передньо-внутрішньої поверхні обох стегон ІІІ ступеня із залученням 21% поверхні тіла, а також термічний опік дихальних шляхів І-ІІ ступеня та термічний опік обох повік І ступеня. Усі зазначені ушкодження становлять єдиний морфологічний комплекс термічної травми, оцінюються в сукупності, були небезпечними для життя в момент заподіяння та за цим критерієм відповідно до п. 2.1.3 «р» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України №б від 17.01.1995) належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
- Протокол проведення слідчого експерименту від 07.10.2025 року під час якого свідок ОСОБА_10 розповіла про обставини кримінального правопорушення та показала механізм заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій шляхом підпалу.
- Відеозапис, знятий на мобільний телефон, наданий свідком ОСОБА_12 при наданні першої медичної допомоги потерпілій, на якому, на питання щодо причини утворення опіків «Хто це зробив?», потерпіла відповідає «Мужчина сделал».
- Документи історії хвороби ОСОБА_8 , в якій, зокрема у розділах: «Запис лікаря приймального відділення», «Епікріз» зазначено «Зі слів хворої, травму опік полум`ям отримала у побуті 03.07.2025 року, знаходилась в гостях у малознайомого чоловіка, він почав погрожувати, облив її бензином та підпалив сірником».
- Протокол від 09.12.2025 року за результатами проведення НСРД аудіо-відеоконтроль особи, проведеної відносно обвинуваченого, за результатами якої останній зокрема пояснив: «Тєрпіла поменяла показанія. Вспомніла как оно било. Брат єзділ к тєрпіле, она написала, что сама кинула спічку».
- Висновок судової психологічної експертизи № 4791-34-25 від 18.03.2026 року, відповідно до якого у комунікативіній діяльності потерпілої під час допиту присутні розбіжності та неузгодженість в наданні показань, нелогічність викладу інформації. Зазначене може свідчити про попередню підготовленість, орієнтовано-настановну поведінку.
- Протокол слідчого експерименту від 05.12.2026 року за участю ОСОБА_6 не свідчить про вчинення останнім кримінального правопорушення, проте підтверджує факт сумісного розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 03.08.2025 року в кухні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та подальшого загорання ОСОБА_8 . Свою причетність до заподіяння шкоди потерпілій ОСОБА_6 під час слідчого експеременту заперечував.
Проаналізувавши покази свідків та оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд доходить наступного.
Докази, здобуті під час досудового розслідування та досліджені судом є логічними, послідовними та узгодженими між собою та свідчать про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за вказаних вище обставин. 
Клопотання потерпілої про закриття провадження у справі суд вважає необґрунтованим, оскільки КПК України не передбачено закриття провадження за примиренням сторін або відмовою від обвинувачення у справах за обвинуваченням особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 115 КК України. А відсутність складу кримінального правопорушення повністю спростовано дослідженими судом доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але воно не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. 
Судом встановлено, що обвинувачений виконав усі дії, спрямовані на позбавлення потерпілої життя: облив її горючою рідиною та підпалив, і лише активне втручання свідка ОСОБА_10 яка загасила полум`я, відвернуло настання смерті потерпілої. Це прямо свідчить про закінчений характер замаху. Участь ОСОБА_6 у гасінні полум`я не спростовує наявність умислу на заподіяння смерті потерпілій в момент вчинення відповідних протиправних дій та доведення їх до кінця. Також свідок ОСОБА_10 казала, що обвинувачений сам злякався, що накоїв, тому приєднався до неї в гасінні полум`я на потерпілій.
Наявність умислу саме на позбавлення життя, а не лише на заподіяння тілесних ушкоджень, підтверджується сукупністю об`єктивних обставин: свідомим вибором знаряддя, здатного спричинити смерть у результаті значного термічного ураження тіла, обливанням потерпілої горючою рідиною з подальшим цілеспрямованим підпаленням, площею ураження (21% поверхні тіла), а також словесними погрозами, висловленими обвинуваченим безпосередньо перед вчиненням підпалу.
Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як обраний ним спосіб захисту.
Також суд вважає доведеною кваліфікуючу ознаку вчинення злочину з особливою жорстокістю з огляду на наступне. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, зокрема, якщо винний усвідомлював, що завдає потерпілому особливих фізичних страждань шляхом мордування, мучення, у тому числі з використанням вогню. 
Верховний Суд у постанові Касаційного кримінального суду від 02.08.2023 року у справі №144/246/20 послідовно зазначав, що вичерпний перелік дій, які характеризують особливу жорстокість сформувати неможливо, а тому питання про наявність умислу на завдання особливих страждань вирішується з урахуванням сукупності всіх обставин діяння — способу, знаряддя, характеру та локалізації ушкоджень. 
У постанові від 06.06.2019 року у справі №683/2620/17 Верховний Суд додатково наголосив, що для кваліфікації дій як вчинених з особливою жорстокістю достатньо встановити умисел винного на те, щоб потерпілий відчував додаткові страждання, які не були б необхідними для настання смерті. Обливання живої людини горючою рідиною та її підпалення саме по собі, без жодних додаткових дій, об`єктивно і свідомо завдає потерпілій особливих, нестерпних фізичних страждань, що прямо охоплюється наведеним тлумаченням кваліфікуючої ознаки.
На підставі викладено суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.
Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання, згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння.
Кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, є закінченим замахом на вчинення особливо тяжкого злочину.
Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується нейтрально, не одружений, мешкає один, з його слів до затримання неофіційно працював вантажником на полях, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі.
Визначаючи розмір покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить з того, що санкція частини другої статті 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Як зазначається в постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 02.12.2019 року справа № 664/425/16-к, згідно із санкцією ч. 2 ст. 115 КК України найбільш суворим видом покарання за вчинення злочинів, передбачених у диспозиції цієї статті, є покарання у виді довічного позбавлення волі. Це покарання безстрокове, тобто не має строкового виміру.
З огляду на системний аналіз положень частин 3 та 4 ст. 68 КК України закон або зобов`язує суд знизити розмір (ч. 3), або забороняє застосувати (ч. 4), але виключно лише один і лише найбільш суворий вид основного покарання з числа тих, що передбачені у відповідній санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. З цього випливає, що за одним кримінальним провадженням стосовно одного і того самого діяння і щодо однієї і тієї самої особи, яка вчинила це діяння, вказані положення не можуть бути застосовані двічі — й до найбільш суворого, й до менш суворого покарання, які альтернативно передбачені у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.
Отже, якщо в санкції норми Особливої частини КК України альтернативно передбачено довічне позбавлення волі, то положення ч. 3 ст. 68 цього Кодексу не можуть застосовуватися до таких осіб виходячи з максимального покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки найбільш суворим видом покарання, передбаченим санкцією, залишається довічне позбавлення волі, а це покарання с таким, що виключає можливість визначення його двох третин.
Виключення законодавцем можливості призначення покарання у виді довічного позбавлення волі за незакінчений злочин (ч. 4 ст. б8 КК України) є окремою особливою формою (способом) пом`якшення покарання за окремі види незакінченого злочину, яка застосовується окремо від інших способів пом`якшення покарання, та не виключає можливості застосування іншого менш суворого виду покарання, що в них міститься.
За таких обставин при призначенні покарання за вчинення замаху на злочин, за який найсуворішим покаранням є довічне позбавлення волі, застосуванню підлягає ч. 4 ст. 68 КК України, а не ч. 3 цієї статті. При цьому менш суворі, ніж довічне позбавлення волі, покарання можуть бути призначені в максимальному розмірі, визначеному санкцією статті (частини статті) Особливої частини КК України, адже за таких умов вони завжди належать до числа менш суворих. 
На підставі викладеного суд доходить переконання, що мета покарання обвинуваченого може бути досягнута за умови визначення йому розміру покарання у виді позбавлення волі строком 11 років.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 було затримано 03.08.2025 року відповідно до ст. 208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 05.08.2025 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено та який діє на момент ухвалення вироку.
Підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні.
На підставі ч. 5 ст.72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з моменту фактичного затримання - з 03.08.2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлено.
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 05.08.2025 року (справа № 496/4924/25) накладено арешт на речові докази, а саме: бензинову мотокосу «NOWA», жіночу футболку чорного кольору, яка просочена речовиною з різким запахом паливно мастильних матеріалів, внутрішню частину від коробки сірників (лоток) та три використаних сірника, поміщено до паперового конверту, зіскріб з дерев`яної підлоги речовини яка має запах паливно мастильних матеріалів, жіночу спідницю, яка має візерунки у вигляді ромбів на якій в нижній частині маються сліди кіптяви, сорочку білого кольору із візерунками, взуття фіолетового кольору.
Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України арешт на вищевказане майно належить скасувати.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Під час досудового розслідування проведено судову експертизу за експертною спеціальністю 8.4 «дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів» (висновок експерта №СЕ- 19/116-25/19935-ФХД). Витрати на проведення експертизи становить 26 742 гривні.
Вирішуючи питання щодо процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта, суд керується положеннями ст.124 КПК України, і вважає необхідним стягнути їх з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 11 (одинадцять) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком законної сили. 
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 03.08.2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 05.08.2025 року (справа № 496/4924/25) - скасувати.
Речові докази: 
- бензинову мотокосу «NOWA» - повернути ОСОБА_6 ;
- сорочку білого кольору із візерунками, взуття фіолетового кольору – повернути ОСОБА_8 ;
- жіночу футболку чорного кольору, яка просочена речовиною з різким запахом паливно мастильних матеріалів, внутрішню частину від коробки сірників (лоток) та три використаних сірника, зіскріб з дерев`яної підлоги речовини яка має запах паливно мастильних матеріалів, жіночу спідницю, яка має візерунки у вигляді ромбів на якій в нижній частині маються сліди кіптяви,– знищити.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 26 742 гривні процесуальних витрат на залучення експерта.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим до позбавлення волі, який перебуває під вартою, в той же строк та в тому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення. 

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Судді ОСОБА_2 

ОСОБА_3