Справа № 282/910/26
Провадження № 2/282/610/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Вальчук В.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в селищі Любар, у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Любарського районного суду Житомирської області від 07 липня 2026 року у справі № 282/807/26, та змінити спосіб їх стягнення, визначивши аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
На обґрунтування позову позивач посилається на зміну свого сімейного стану, оскільки має ще двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом із ним, перебування його дружини ОСОБА_7 у відпустці по догляду за дитиною, а також на необхідність надання матеріальної допомоги своїм батькам. Крім того, позивач зазначає про нерегулярний та мінливий характер свого доходу та вказує, що за шість місяців 2026 року отримав дохід у сумі 213 305,70 грн.
Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 27 липня 2026 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву.
Відповідачкою подано до суду відзив на позовну заяву. Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 178 ЦПК України, відповідач зобов`язаний одночасно з поданням відзиву до суду надіслати (надати) його копію та копії доданих до нього документів іншим учасникам справи. Разом із тим, відповідачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України щодо одночасного направлення (надання) копії відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Крім того, судом встановлено, що відзив на позовну заяву подано відповідачкою 23 липня 2026 року, тобто до відкриття провадження у справі. Провадження у справі відкрито ухвалою суду 27 липня 2026 року. При цьому позовну заяву відповідачка отримала в підсистемі «Електронний суд» лише 27 липня 2026 року. Таким чином, на момент подання відповідачкою відзиву на позовну заяву провадження у справі ще не було відкрито, а сама позовна заява, на яку подано відзив, була отримана відповідачкою лише 27 липня 2026 року.
З огляду на викладене, враховуючи недотримання відповідачкою встановленого ч. 4 ст. 178 ЦПК України порядку подання відзиву, а також подання відзиву до відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для врахування такого відзиву під час вирішення справи. У зв`язку з цим суд не бере до уваги поданий відповідачкою відзив на позовну заяву та додані до нього документи при вирішенні спору по суті.
Таким чином, у визначений судом строк відповідачка відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, а тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Відповідно до ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне.
Судом встановлено, що рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 20.08.2019 року, справа №282/767/19, шлюб зареєстрований 05 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Липненської сільської ради Любарського району Житомирської області, актовий запис № 12, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянином України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянкою України – розірвано. Дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – залишено для проживання з матір`ю.
На підставі судового наказу Любарського районного суду Житомирської області від 07 липня 2026 року у справі № 282/807/26 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
22.06.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, про що Любарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) складено відповідний актовий запис №67.
ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_1 та ОСОБА_9 народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_8 у ОСОБА_1 та ОСОБА_9 народився син ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 .
У відповідності до довідки від 13.07.2026 №117 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб , склад сім`ї ОСОБА_1 наступний: ОСОБА_10 - мати ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_11 - батько ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_1 - син ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_3 - син ІНФОРМАЦІЯ_12 на даний час не проживає; ОСОБА_12 - дочка ІНФОРМАЦІЯ_13 наданий час не проживає; ОСОБА_5 - дочка ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_6 - син ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_9 - дружина ІНФОРМАЦІЯ_14 проживає в складі сім`ї без реєстрації місця проживання.
Згідно Виписки з по господарської книги Липненського ст. округу Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області №2 за 2024-2029 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ) рахуються: ОСОБА_10 - мати ІНФОРМАЦІЯ_9 голова двору; ОСОБА_11 - батько ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_1 - син ІНФОРМАЦІЯ_15 ; ОСОБА_5 - онука ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_6 - онука ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Відповідно до довідки №12 від 13.07.2026 виданої Липенським закладом дошкільної освіти ОСОБА_9 дійсно працює на посаді вихователя у Липненському закладі дошкільної освіти та наразі перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відпустка надана згідно з наказом від 06.06.2024р. №29-КП на період з 07.06.2024р. по 22.04.2027р. 
Згідно довідки про перебування на обліку від 17.07.2026 №0600-0214-8/74806 виданої головним управлінням пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , номер облікової картки НОМЕР_4 , перебуває на обліку та отримує пенсію за віком згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 15.04.2009 року. Підстава видачі - пенсійна справа 918110130383.
17.12.2005 року ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_10 видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 Пенсійним фондом України, термін дії – довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_6 .
Відповідно до довідки №451 від 16.07.2026 року виданої КНП «Любарський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що проживає в с. Липне, Житомирського району, Житомирської області та вона дійсно знаходиться на диспансерному обліку в сімейного лікаря КНП «Любарський ЦПМСД». Діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень II ст., стадія ремісії. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта. ХХН І ст. Хронічний пієлонефрит, стадія ремісії. Хронічний холецистопанкреатит, стадія ремісії. ХІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II стадії. 2 ст. СН І ст. ризик високий.
Відповідно до довідки №450 від 16.07.2026 року виданої КНП «Любарський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що проживає в с. Липне, Житомирського району, Житомирської області, в тім, що він дійсно знаходиться на диспансерному обліку в сімейного лікаря КНП «Любарський ЦПМСД». Діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень III ст., стадія ремісії. ХІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II стадії, 2 ст. СН II ст., ризик високий. Розповсюджений остеохондроз хребта, стадія ремісії. Варикозне розширення вен нижніх кінцівок. Хронічний холецистопанкреатит, стадія ремісії. Стеатогепатит, стадія ремісії. Остеоартроз із ураженням колінних суглобів. Rо ІІ-ІІІ ст. СФН ІІ-ІІІ ст., стадія ремісії.
Сума пенсії ОСОБА_11 за період з 01.01.2026 по 30.06.2026 складає 30054,98 грн., що підтверджується довідкою про доходи №6069 0708 0758 2035 від 17.07.2026.
Сума пенсії ОСОБА_10 за період з 01.01.2026 по 30.06.2026 складає 27493,02 грн., що підтверджується довідкою про доходи №0769 7079 9074 2725 від 17.07.2026.
ОСОБА_1 працює в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КУСТО АГРО ФАРМІНГ" з 18.02.2025р. На даний момент займає посаду Тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва. Сукупний дохід за період з 01.01.2026р. по 30.06.2026р. склав 277 020,38 грн. (сума до виплати 213305,70грн), що підтверджується копією довідки від 13.07.2026 № ФТ000000036.
Відповідно до квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з електропостачання, газопостачання та водопостачання, вбачається, що оплату зазначених комунальних послуг здійснює ОСОБА_10 .
Щодо правового вирішення спору суд зазначає наступне.
У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Ст.150,180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
З положень ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Ч.3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
За ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У той же час відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
В п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Тобто, особа, яка сплачує аліменти, платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.
З аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Однак, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №715/2073/20, зменшення розміру раніше стягнутих аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Варто також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів.
Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).
В ч.3 ст.12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст.77 ЦПК України).
За ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись із даним позовом, ОСОБА_1 посилається, зокрема, на наявність у нього двох інших неповнолітніх дітей, які проживають разом із ним, та перебування його дружини у відпустці по догляду за дитиною й на необхідність матеріального утримання батьків.
Разом із тим із матеріалів справи встановлено, що донька позивача ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_16 , син ОСОБА_6 – ІНФОРМАЦІЯ_17 , а шлюб між позивачем та ОСОБА_7 зареєстрований 22 червня 2022 року.
Таким чином, зазначені позивачем обставини щодо наявності іншої сім`ї, двох інших дітей та перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною існували до моменту видачі судового наказу від 07 липня 2026 року та не виникли після визначення судом розміру аліментів.
Саме по собі посилання позивача на наявність інших дітей не є безумовною підставою для зменшення аліментів. Такі обставини підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами та з урахуванням того, чи призвели вони до істотної зміни матеріального або сімейного стану платника та чи впливають на його можливість виконувати вже встановлений обов`язок щодо утримання дітей.
Позивач також не довів істотного погіршення свого матеріального становища.
Навпаки, згідно з наданими ним відомостями про доходи за шість місяців 2026 року його сукупний дохід склав 277 020,38 грн. (сума до виплати 213305,70грн), що в середньому складає близько 35 550 грн на місяць.
Вказані обставини самі по собі не свідчать про втрату позивачем платоспроможності або об`єктивну неможливість виконувати обов`язок щодо утримання двох неповнолітніх дітей у визначеному судовим наказом розмірі.
При цьому позивачем не надано належних і допустимих доказів істотного зменшення його доходів після видачі судового наказу, втрати роботи, погіршення стану здоров`я чи виникнення інших обставин, які б істотно вплинули на його матеріальне становище.
Посилання позивача на необхідність утримання непрацездатних батьків також не є достатньою підставою для задоволення позову, оскільки саме по собі досягнення батьками пенсійного віку та наявність у них захворювань не доводить перебування їх на повному утриманні позивача та неможливості останнього виконувати аліментний обов`язок у встановленому розмірі.
Позивач не надав достатніх доказів, які б у сукупності підтверджували конкретний розмір необхідних витрат на утримання батьків, відсутність у них власних доходів або інших джерел забезпечення, а також те, що саме зазначені витрати істотно погіршили його матеріальне становище після визначення розміру аліментів.
Суд також бере до уваги, що відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів враховується наявність у платника інших дітей та непрацездатних батьків, однак така обставина не має наслідком автоматичного зменшення аліментів, а оцінюється судом у сукупності з матеріальним становищем платника та потребами дітей.
Позивач просить встановити аліменти у твердій грошовій сумі 5000 грн щомісячно на двох дітей.
Разом із тим позивачем не наведено належного та обґрунтованого розрахунку, який би свідчив про те, що саме 5000 грн є достатньою сумою для належного утримання двох дітей з урахуванням їхнього віку, стану здоров`я, потреб у харчуванні, одязі, навчанні, лікуванні та інших необхідних витрат.
Встановлення аліментів у твердій грошовій сумі має забезпечувати належне утримання дитини та відповідати її інтересам, а не лише фінансовим можливостям і бажанню платника сплачувати певну суму.
Водночас суд враховує, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні, у зв`язку з чим відповідачка фактично несе основний тягар повсякденного забезпечення дітей, зокрема їх харчування, одягу, навчання, лікування та догляду.
За таких обставин зменшення розміру аліментів із 1/3 частини доходу позивача до 5000 грн щомісячно на двох дітей за відсутності доведеного істотного погіршення матеріального становища позивача не відповідає встановленим законом принципам забезпечення належного утримання дітей.
Суд бере до уваги і те, що аліментний обов`язок щодо дітей від попереднього шлюбу існує незалежно від створення платником нової сім`ї та народження у нього інших дітей. При цьому усі діти мають рівні права на належне матеріальне забезпечення, а обов`язок батька щодо утримання одних дітей не може автоматично усувати або істотно зменшувати обов`язок щодо утримання інших.
Отже, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану або стану здоров`я, як і поліпшення майнового стану одержувача аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року, справа № 565/2071/19).
Окрім того, у ч.5 ст.183 СК України вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Аналіз розділу II Наказне провадження ЦПК України підтверджує, що наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Тлумачення ч.1 ст.182 та ч.5 ст.183 СК свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене ч.5 ст.183 СК України встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру.
Така позиція викладена ВС в постанові від 15.05.2019 в справі №760/6860/17-ц.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за рішенням суду, тому в задоволенні позову потрібно відмовити в повному обсязі.
Оскільки в задоволені позову відмовлено, сплачений судовий збір слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів – відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: | | В. В. Вальчук