Справа № 365/295/26 
Номер провадження: 2/365/438/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

14 липня 2026 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Кучерявої Л.М. 
за участю секретаря судового засідання Савоскули Л.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2026 року уповноважений представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» Паладич А.О., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому, просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором № 4/90417134 від 16.04.2021 у розмірі 16600,00 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.04.2021 між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 4/90417134, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 2000,00 гривень строком на 365 днів. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено Договір факторингу № 01.02-91/23, за яким ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором за Договором № 4/90417134 від 16.04.2021. Згідно з розрахунком заборгованості до Договору № 4/90417134 від 16.04.2021 заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подання позову складає 16600,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень – заборгованість за основним боргом; 14320,00 гривень – заборгованість за процентами; 280,00 гривень – заборгованість за комісією. 
Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 16.04.2026 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначила справу до розгляду, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи.
У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, разом із позовною заявою подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач  ОСОБА_1 повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за адресою його зареєстрованого місця проживання та шляхом публікації оголошення про виклик в суд на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позовну заяву до суду не направляв. 
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
З досліджених письмових доказів судом встановлено, що 16.04.2021 між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 4/90417134, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти (позику) у розмірі встановленому цим договором, а позичальник зобов`язується повернути суму позики позикодавцю та сплатити проценти, а також інші платежі за договором у порядку та строки передбачені цим договором, зокрема Графіком платежів. Сума позики – 2000,00 гривень. Строк, на який надається позика – 365 днів. Комісія за видачу позики – 14% від суми позики, що становить 280,00 гривень. Позичальник повинен сплачувати позикодавцю проценти за договором за фіксованою ставкою – 2% від суми позики (залишку суми позики) за кожен день користування позикою в межах строку позики, що у загальному розмірі становить 14320,00 гривень. Договір позики підписаний сторонами власноручними підписами. 
Підписання відповідачем договору позики свідчить про те, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, що відповідає положенням статті 638 ЦК України, а наявність власноручних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Пунктами 3.1. та 3.2. Розділу 3 Договору позики № 4/90417134 від 16.04.2021 визначено, що позикодавець надає позику шляхом передачі готівкових коштів позичальнику. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він отримав від позикодавця суму позики у повному обсязі у дату підписання цього договору
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із Розрахунку заборгованості за Договором позики № 4/90417134 від 16.04.2021 вбачається, що станом на 28.12.2023 (дата складання розрахунку) за відповідачем ОСОБА_1 рахується непогашена заборгованість в загальному розмірі 16600,00 гривень, що складається із: 2000,00 гривень – заборгованість за сумою позики; 14320,00 гривень – заборгованість за процентами за позикою; 280,00 гривень – заборгованість за комісією за видачу позики. Судом встановлено, що відсотки за користування позикою були нараховані первісним кредитором в межах строку позики та у відповідності до умов Договору позики № 4/90417134 від 16.04.2021.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Тобто, відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Судом встановлено, що 28.12.2023 між ТОВ «Партнер Фінанс» (клієнт) та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (після зміни найменування – ТОВ «СВЕА ФІНАНС») (фактор) було укладено Договір факторингу № 01.02-91/23, за умовами якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Права вимоги переходять до фактора з моменту підписання цього договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. 
На виконання умов Договору факторингу № 01.02-91/23 від 28.12.2023, в частині здійснення фінансування, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» 29.12.2023 здійснило повну оплату фінансування на рахунок ТОВ «Партнер Фінанс», розмір якого вказаний у договорі, що підтверджується платіжною інструкцією № 9408 від 29.12.2023.
28 грудня 2023 року між сторонами Договору факторингу № 01.02-91/23 від 28.12.2023 було підписано Реєстр боржників № 2, з якого вбачається, що до позивача від первісного кредитора перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 4/90417134 від 16.04.2021 у загальному розмірі 16600,00 гривень, що складається із: 2000,00 гривень – заборгованість за сумою позики; 14320,00 гривень – заборгованість за процентами за позикою; 280,00 гривень – заборгованість за комісією за видачу позики.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріали справи не містять жодних доказів виконання відповідачем умов кредитного договору в частині сплати основного боргу та відсотків, а тому заявлений до стягнення розмір в частині основного боргу та відсотків підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання згідно з умовами Договору позики № 4/90417134 від 16.04.2021, що призвело до виникнення заборгованості. Право вимоги до ОСОБА_1 у позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» виникло на підставі Договору факторингу № 01.02-91/23 від 28.12.2023.Відповідач ОСОБА_1 своїх заперечень щодо позовних вимог, а також належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, суду не надав.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Керуючись ст. 205, 207, 512, 513, 514, 515, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 628, 638, 639, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 273, 274, 280, 281, 282, 284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором позики № 4/90417134 від 16.04.2021 у загальному розмірі 16600 (шістнадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Згурівським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 20.07.2026.

Учасники справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», адреса місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, будинок 6, місто Київ, 03126; код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддя Л.М. Кучерява