Справа № 420/33309/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (житловий масив « АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ), в якому позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо невиплати в повному обсязі додаткової доплати ОСОБА_2 за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за періоди з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року;
зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах за періоди з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах під час служби.
Відповідно до листа відповідача від 11.09.2024 року позивачці було відмовлено в задоволенні заявлених вимог. Вважаючи вказану бездіяльність протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що залучення позивача з березня 2020 року по червень 2023 року на службу не свідчить про беззаперечне його залучення до забезпечення правопорядку і безпеки громадян та він, внаслідок виконання своїх службових обов`язків, мав безпосередній контакт з населенням в умовах дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Позивач жодним чином не підтверджує та не обґрунтовує виконання ним обов`язків, які б передбачали отримання ним доплати за постановою №375, а лише зазначає період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
ОСОБА_3 проходила військову службу за контрактом у Державній прикордонній службі України та наказом начальника НОМЕР_5 прикордонного загону №433 ОС від 21.05.2024 року була виключена зі списків особового складу та знята з усіх видів забезпечення.
Позивач звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах під час служби.
Відповідач листом повідомив, що додаткова доплата за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах була виплачена позивачу у повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним, позивач оскаржила таку відмову відповідача до суду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі – постанова №375) на період карантину окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.
За приписами пунктів 2-5 постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.
Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.
Отже, із наведених положень постанови №375 вбачається, що право на отримання відповідної доплати пов`язується не лише із самим фактом проходження служби у період дії карантину, а з одночасною наявністю передбачених постановою умов, зокрема виконанням службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності населення, правопорядку і безпеки громадян, безпосереднім контактом з населенням та встановленням доплати у визначеному порядку. При цьому така доплата здійснюється пропорційно відпрацьованому часу у відповідних умовах.
Таким чином, сам по собі факт проходження військової служби у період дії карантину не є достатньою підставою для висновку про право особи на отримання доплати за постановою №375 за весь період карантину.
На виконання пункту 4 постанови №375 Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ від 24.06.2020 №594-ОС «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким установлено на період дії карантину військовослужбовцям, які забезпечують правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткову доплату у граничному розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.
Вказаним наказом також передбачено визначення персонального переліку військовослужбовців та працівників, яким провадиться додаткова доплата, начальником (командиром) органу Державної прикордонної служби України, а розмір додаткової доплати визначається згідно з поіменним рапортом керівника підрозділу.
Отже, для вирішення питання щодо наявності у позивача права на отримання спірної доплати необхідно встановити не лише факт проходження нею військової служби у період дії карантину, а й факт виконання у конкретний період службових обов`язків у відповідних умовах, включення до персонального переліку осіб, яким встановлювалася доплата, а також фактичний час, за який така доплата підлягала виплаті.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з витягами з наказів НОМЕР_5 прикордонного загону від 09.07.2020 року №249-ОС, 18.09.2020 року №350-ОС, від 23.10.2023 року №392-ОС позивачу виплачено додаткову доплату до грошового забезпечення за березень 2020 року у кількості виходів (кількості днів) – 6 днів; за квітень 2020 року – 9 днів; за травень 2020 року – 9 днів; за серпень 2020 року – 12 днів; за вересень 2020 року – 18 днів.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем позивачу фактично встановлювалася та виплачувалася додаткова доплата за постановою №375 за конкретні періоди та відповідну кількість днів, протягом яких позивач була залучена до виконання службових обов`язків у відповідних умовах.
Водночас доказів того, що у решту заявленого позивачем періоду з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року їй у встановленому порядку визначалося право на отримання додаткової доплати за постановою №375, матеріали справи не містять.
Зокрема, відсутні розпорядчі документи, поіменні рапорти або інші документи, які б підтверджували включення позивача до персонального переліку військовослужбовців, яким встановлювалася додаткова доплата за постановою №375, за інші дні та періоди, крім тих, за які така доплата вже була нарахована та виплачена.
Сам факт проходження позивачем військової служби в період дії карантину не свідчить про її безумовне право на отримання додаткової доплати за постановою №375 за весь заявлений період, оскільки зазначена доплата встановлювалася пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах та щодо персонально визначених осіб.
При цьому суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є не саме право позивача на отримання доплати за окремі дні, за які така доплата вже була встановлена та виплачена, а вимога про нарахування та виплату такої доплати за весь період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Разом з тим матеріалами справи підтверджується, що за встановленими відповідачем періодами така доплата позивачу вже виплачена, тоді як доказів наявності підстав для її нарахування за інші періоди позивачем не надано.
За таких обставин суд не вбачає підстав для висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу додаткової доплати за постановою №375 за весь заявлений нею період.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У цій справі позивачем не доведено наявності правових та фактичних підстав для нарахування і виплати додаткової доплати за постановою №375 за весь заявлений період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, а матеріалами справи підтверджено її виплату за конкретно визначені наказами періоди та кількість днів.
Відтак, суд доходить висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати в повному обсязі додаткової доплати та про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку доплату за період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року задоволенню не підлягають.
Інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин, судом не встановлено.
Згідно зі статтею 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 6, 14, 72, 77, 90, 241-246, 249, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (житловий масив « АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Беручи до уваги інтенсивність роботи та об`єктивні умови її здійснення, зокрема перебої електропостачання, тривалість повітряних тривог та підвищеного навантаження, текст рішення складено та підписано суддею 31.08.2026 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка

.