Справа № 642/2820/25
Провадження № 1-кп/642/208/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року         м. Харків
Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 12025221220000496 від 29.03.2025 стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на утримані малолітніх, неповнолітніх та осіб похилого віку не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 по мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця – санітара 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону у невстановлений слідством час та місці, проте не пізніше 18 год 45 хв 28.03.2025 діючи з прямим умислом, направленим на придбання бойових припасів та вибухових речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знайшов 6 (шість) ручних гранат типу Ф-1, 7 (сім) запалів ручних гранат УЗРГМ-2 та 107 (сто сім) патронів, з яких патрони у кількості 105 (сто п`ять) калібру 5,45х39 та 2 (два) патрони калібру 7,62х39, тим самим придбав вищевказані боєприпаси та вибухову речовину, які зберігав при собі.
Після цього, зберігаючи при собі без передбаченого законом дозволу, 6 (шість) ручних гранат типу Ф-1, 7 (сім) запалів ручних гранат УЗРГМ-2 та 107 (сто сім) патронів, з яких патрони у кількості 105 (сто п`ять) калібру 5,45х39 та 2 (два) патрони калібру 7,62х39, ОСОБА_5 , у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, однак не пізніше 28.03.2025 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перевіз 6 (шість) ручних гранат типу Ф-1, 7 (сім) запалів ручних гранат УЗРГМ-2 та 107 (сто сім) патронів, з яких патрони у кількості 105 (сто п`ять) калібру 5,45х39 та 2 (два) патрони калібру 7,62х39, переніс їх до свого місця мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинивши тим самим носіння бойових припасів та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу та почав їх зберігати за вищевказаною адресою.
28.03.2025 у період часу з 18 годин 45 хвилин до 20 години 13 хвилин під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено: 6 (шість) корпусів ручних гранат типу Ф-1, 7 (сім) запалів ручних гранат УЗРГМ-2, 107 (сто сім) патронів, які ОСОБА_5 зберігав за місцем мешкання без передбаченого законом дозволу.
Згідно проведених судових експертиз надані на дослідження предмети є: 6 (шість) ручних гранат дистанційної дії оборонного типу Ф-1, 7 (сім) запалів ручних гранат УЗРГМ-2, які у своїй сукупності складають гранати Ф-1, які належать до категорії бойових припасів військового призначення, та 107 (сто сім) патронів, які відносяться до бойових припасів, з яких патрони у кількості 105 (сто п`ять) калібру 5,45х39 АК є бойовими проміжними патронами, призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (автомати, кулемети), 2 (два) патрони калібру 7,62х39 АК є бойовими проміжними патронами, призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (карабіни, автомати, кулемети).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість визнав повністю, пояснив, що обставини 28 березня 2025 року пам`ятає. Він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця. Під час проходження військової служби привіз із позицій він 20.02.2025 до місця свого проживання шість гранат, підривачі та патрони двох калібрів до автомату АК, точну кількість не пам`ятає, знав, що забирати гранати, підривачи та патрони із позицій не мав права, свідомо зберігав їх вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо обставин проведення огляду його житла 28.03.2025 пояснив, що під час прибуття працівників поліції спав, причини їх прибуття йому відомі не були. Зазначив, що працівники поліції зайшли до домоволодіння, при цьому підтвердив, що згоду на проведення огляду надавав. Після того як його запитали про наявність заборонених предметів, добровільно видав працівникам поліції боєприпаси – шість гранат Ф-1, підривачи до них та патрони двох калібрів до автомату АК, повідомивши співробітників поліції, що він привіз їх із позицій. Також пояснив, що на час прибуття працівників поліції йому було відомо про наявність боєприпасів у його речах, а саме у рюкзаку. Він усвідомлює протиправність своєї поведінки та необхідність нести відповідальність, вину визнає та кається. Висловив бажання у подальшому продовжити військову службу, хоча не в тій військовій частині, де служив раніше, та повідомив про намір скористатися передбаченим законом порядком вирішення кримінального провадження, пов`язаного із самовільним залишенням частини, саме для подальшого проходження військової служби.
Незважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд оцінює в їх сукупності.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що на час проведення огляду житла обвинуваченого працівниками поліції 28.03.2025 проживала у квартирі АДРЕСА_2 , а ОСОБА_8 проживав у квартирі АДРЕСА_3 цього ж двоповерхового будинку. У день проведення працівниками поліції відповідних дій вона перебувала вдома, вийшла на подвір`я і на лавочці побачила предмети, які, були вилучені зі слів працівників поліції у ОСОБА_8 , ці предмети були , схожі на гранати, два магазини до автомата та значну кількість патронів. При цьому безпосередньо в квартирі ОСОБА_8 вона не перебувала та моменту виявлення вказаних предметів не бачила. Точної кількості предметів, схожих на гранати, не пам`ятає. Причини прибуття працівників поліції їй особисто відомі не були, вона лише чула розмови про те, що ОСОБА_8 комусь погрожував і хтось у зв`язку з цим звертався до поліції.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , пояснила, що ОСОБА_8 був її сусідом, з яким у неї протягом тривалого часу існували неприязні побутові відносини. За її словами, ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння раніше висловлював на адресу неї та її чоловіка погрози, у тому числі говорив про наявність певного «заряду», який може вибухнути, однак будь-яких предметів при цьому не демонстрував. Точну дату цих подій свідок не пам`ятала, частину з них пов`язувала з осінню 2024 року та початком березня 2025 року. Безпосередньо при проведенні огляду квартири ОСОБА_8 28.03.2025 свідок присутня не була. Коли вона підійшла до дому, працівники поліції вже знаходилися в будинку. Згодом працівник поліції показав їй запаковані предмети схожі на гранати та патрони, повідомивши, що вони були вилучені у квартирі ОСОБА_8 . Самостійно визначити вид та кількість цих предметів свідок не могла. Також пояснила, що вже під час виведення ОСОБА_8 з квартири працівниками поліції того дня він висловлював на адресу сусідів слова про те, що їх давно треба було підірвати.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що у березні 2025 року, точної дати не пам`ятає, працівники поліції доставили його до місця проведення слідчої дії – огляд житла, де він брав участь як понятий. У приміщенні він бачив предмети, схожі на гранати, магазин та, як йому запам`яталося, патрони. Разом із тим свідок зазначив, що не спостерігав проведення огляду від початку до кінця, певний час перебував на вулиці, процес пакування предметів не бачив, не знає, де саме в квартирі вони були знайдені, а коли побачив боєприпаси, вони вже були розкладені. Після цього підписував складений працівниками поліції протокол. 
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12025221220000496 від 29.03.2025, підставою для реагування працівників поліції стало повідомлення на службу «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_4 , невідомий чоловік у нетверезому стані погрожує оточуючим предметом, схожим на гранату зеленого кольору, після чого зайшов до квартири АДРЕСА_3 .
Зміст вказаного повідомлення також відображений у рапорті щодо повідомлення на службу «102» від 28.03.2025, згідно з яким за вказаною адресою було направлено працівників поліції для перевірки інформації щодо чоловіка, який погрожував оточуючим предметом, схожим на гранату.
Оцінюючи зазначені документи, суд виходить з того, що витяг з ЄРДР та рапорт самі по собі не є доказом того, що ОСОБА_8 дійсно погрожував конкретній особі гранатою, оскільки вони фіксують зміст отриманого поліцією повідомлення. Разом із тим ці документи підтверджують причину та обставини прибуття працівників поліції за місцем проживання обвинуваченого та необхідність невідкладної перевірки інформації про можливу наявність у його володінні вибухонебезпечних предметів.
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_5 від 28.03.2025 він надав працівникам поліції дозвіл на проведення огляду належного йому житла. Факт надання такої згоди ОСОБА_8 підтвердив і під час допиту в судовому засіданні.
Згідно з протоколом огляду місця події від 28.03.2025, у період часу з 18 години 45 хвилин до 20 години 13 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , проведено огляд домоволодіння, у ході якого виявлено та вилучено предмети, зовні схожі на шість корпусів ручних гранат Ф-1, сім запалів до ручних гранат, 105 патронів калібру 5,45х39 мм, два патрони калібру 7,62х39 мм, предмет із маркуванням «M18 SMOKE YELLOW» та два предмети, схожі на магазини до автоматичної зброї. Ілюстративним матеріалом до протоколу огляду зафіксовано обстановку за місцем проживання ОСОБА_8 та виявлені предмети, у тому числі шість корпусів гранат Ф-1, сім запалів, їх маркування, димову гранату M18, два магазини та патрони відповідного калібру.
Судом також безпосередньо досліджено відеозапис проведення огляду місця події, який відображає перебіг відповідної слідчої дії. Досліджений відеозапис не містить відомостей, які б свідчили про внесення працівниками поліції вилучених предметів до житла ОСОБА_8 , їх підміну чи інше штучне створення доказів.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.04.2025 у справі №642/1772/25 за результатами звернення слідчого вирішено питання про надання дозволу на проведення огляду житла за адресою: АДРЕСА_1 , тобто проведення огляду та обставини проникнення до житла після здійснення відповідної слідчої дії були предметом судового контролю.
Судом досліджено довідки Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Харківській області про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, складені 28.03.2025 щодо виявлених корпусів гранат, запалів та інших предметів, а також акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, які підтверджують участь спеціалістів вибухотехнічної служби у виявленні, огляді та забезпеченні безпечного поводження із відповідними предметами.
Відповідно до рапорту помічника начальника служби засобів ураження озброєння і логістики військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2025, зазначені в запиті слідчого боєприпаси із відповідними маркуваннями на обліку військової частини НОМЕР_1 не перебували.
Згідно з висновком експерта Харківського НДЕКЦ МВС №СЕ-19/121-25/8072-БЛ від 04.04.2025, надані на дослідження 105 патронів калібру 5,45х39 мм АК є боєприпасами — бойовими проміжними патронами, призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника; два патрони калібру 7,62х39 мм АК також є боєприпасами — бойовими проміжними патронами, придатними для стрільби та призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру.
Відповідно до висновку експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» №4570 від 15.04.2025, шість вилучених предметів є корпусами ручних осколкових гранат дистанційної дії оборонного типу Ф-1 промислового виготовлення, спорядженими зарядами вибухової речовини — тротилу; сім вилучених предметів є запалами ручних гранат відповідних типів і належать до засобів підриву; корпуси ручних гранат Ф-1 разом із відповідними запалами утворюють ручні осколкові гранати Ф-1, які належать до бойових припасів військового призначення.
Водночас згідно з цим самим висновком предмет із маркуванням «M18 SMOKE YELLOW» є ручною димовою гранатою М18, засобом димового маскування, не призначеним для здійснення вибуху, та до бойових припасів і вибухових пристроїв не належить, у зв`язку з чим суд не відносить його до предметів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Оцінюючи показання свідків, суд враховує показання понятого про те, що він не спостерігав перебіг огляду від початку до кінця та не бачив моменту виявлення кожного з вилучених предметів, а також те, що жодна із допитаних сусідок безпосередньо моменту вилучення предметів із житла не бачила.
Разом із тим наведені обставини самі по собі не спростовують фактичного знаходження бойових припасів за місцем проживання ОСОБА_8 та не дають підстав для висновку про штучне створення відповідних доказів. Так, сам обвинувачений у судовому засіданні прямо підтвердив, що особисто привіз зазначені предмети з позицій, знав про їх знаходження у своєму рюкзаку, зберігав їх вдома та добровільно видав їх працівникам поліції під час огляду житла, що також підтверджується протоколом проведення огляду, який фіксувався технічними засобами.
За таких обставин показання понятого про неповне спостереження ним за перебігом слідчої дії впливають на доказове значення його власного засвідчення обставин огляду, однак не спростовують достовірності всієї сукупності інших доказів.
Оцінюючи відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а всі зібрані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.
Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
При призначенні покарання суд відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України приймає до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, характер та кількість предметів незаконного поводження, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.
Відповідно до положень ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до тяжких злочинів. 
ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України не судимий, неодружений, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з довідкою закладу охорони здоров`я на диспансерному (профілактичному) обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
Відповідно до довідки КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер №3» протягом останніх п`яти років за медичною допомогою до зазначеного закладу не звертався.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом від 19.02.2025 його визнано таким, що самовільно залишив військову частину та знято з усіх видів забезпечення, а наказом від 09.03.2025 залишено у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 до повернення у військову частину.
Обставиною, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Такий висновок суд робить з огляду не лише на формальне визнання вини, а й на зміст його показань, відповідно до яких він не заперечував обставин зберігання боєприпасів, визнав протиправність своєї поведінки, висловив готовність нести відповідальність та безпосередньо в судовому засіданні заявив про щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, 3 роки позбавлення волі.
Разом із тим, вирішуючи питання про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, суд враховує відомості, наведені у досудовій доповіді уповноваженого органу з питань пробації, згідно з якою орган пробації, враховуючи визначений ризик протиправної поведінки, зазначив, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі, може становити небезпеку для суспільства, а у разі якщо суд прийде до висновку про можливість застосування ст. 75 КК України, доцільно покладення на нього обов`язків, передбачених п. 2 частини 3 ст. 76 КК України.
Суд бере до уваги зазначений висновок, однак оцінює його разом з усіма іншими відомостями про особу обвинуваченого та не вважає таким, що має наперед визначати рішення суду.
ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України не судимий, повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, критично оцінив свою поведінку та висловив бажання надалі проходити військову службу і продовжувати захист України. 
Суд також враховує висловлене ОСОБА_5 у судовому засіданні бажання продовжити проходження військової служби та захист України, що поряд з іншими встановленими даними про його особу суд оцінює як обставину, яка позитивно характеризує його спрямованість на подальшу правослухняну поведінку. 
При цьому продовження ОСОБА_5 проходження військової служби не перешкоджає здійсненню контролю за його поведінкою протягом іспитового строку та виконанню обов`язків, покладених на нього судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин. Отже, законодавець безпосередньо передбачив особливий порядок здійснення нагляду за засудженою особою у разі проходження нею військової служби. Тому продовження ОСОБА_5 військової служби саме по собі не створюватиме перешкод для здійснення передбаченого законом нагляду протягом іспитового строку та контролю за виконанням покладених на нього судом обов`язків.
За сукупністю зазначених обставин суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання та вважає за можливе застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Витрати на проведення вибухотехнічної експертизи №4570, в розмірі 21 204 грн 00 коп., а також витрати на проведення судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/8072-БЛ в розмірі 2 387 грн 70 коп. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Вирішуючи долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, суд враховує, що корпуси гранат Ф-1, запали, патрони та димова граната є предметами військового призначення і можуть бути використані для потреб оборони держави, у зв`язку з чим після набрання вироком законної сили підлягають передачі для потреб Збройних Сил України через військову частину НОМЕР_1 , у якій проходив військову службу обвинувачений.
Ручна димова граната M18 та два магазини до автоматичної зброї, хоча і не утворюють предмет кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, з урахуванням їх військового призначення також підлягають передачі для потреб Збройних Сил України через військову частину НОМЕР_1 .
Водночас 22 гільзи та 3 кулі, що утворилися внаслідок експериментального відстрілу під час проведення судово-балістичної експертизи та були повернуті після її проведення, практичного самостійного призначення для подальшого використання не мають, у зв`язку з чим підлягають знищенню.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.04.2025 у справі №642/1772/25, провадження №1-кс/642/507/25, на вилучене під час огляду майно накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів. Оскільки кримінальне провадження розглянуто по суті та судом вирішується подальша доля речових доказів, потреба у подальшому застосуванні зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження відпала, тому арешт майна підлягає скасуванню.
ОСОБА_5 перебуває під вартою з 04.02.2026. У зв`язку із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню, а обвинувачений — негайному звільненню з-під варти в залі судового засідання.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 скасувати.
ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 04 лютого 2026 року по день проголошення вироку включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням вибухотехнічної експертизи №4570 в розмірі 21 204 (двадцять одну тисячу двісті чотири) грн 00 коп., судово-балістичної експертизи №СЕ-19/121-25/8072-БЛ в розмірі 2 387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) грн 70 коп. 
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.04.2025 у справі №642/1772/25, провадження №1-кс/642/507/25, а саме зняти арешт з: 1 (одного) предмета за зовнішніми ознаками схожого на димову гранату з маркуванням «M – 18 SMOKE YELLOW РВ 13 К210-003»; 6 (шість) предметів за зовнішніми ознаками схожими на корпуси ручних гранат Ф – 1 з маркуванням: 1 – «107 35-84 Т»; 2, 3, 4 з однаковим маркуванням – «IRV – 30/74 T 4/52»; 5, 6 – маркувальні позначення відсутні; предмета за зовнішніми ознаками схожого на підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ у кількості 7 (сім) одиниць з маркувальними позначеннями та запобіжними важелем: 1 та 2 – «210 – 83 УЗРГМ – 2 УЗРГМ», «386-59-84» однакові; 3 та 4 – «30/74 UZRGM IRV TK – 6» однакові; 5 та 6 – «28/73 UZRGM IRV TK – 9» однакові; 7 – «UZRGM 354 P-94 68 526 354 56», «015 35457»; предметів, які за зовнішніми ознаками схожі на патрони, калібром 5,45 х 39 мм, у загальній кількості 105 штук, калібром 7,62 х 39 мм, у загальній кількості 2 штук; 2 (два) предмети, які за зовнішніми ознаками схожі на магазини автомату.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
1 предмет з маркуванням «M – 18 SMOKE YELLOW РВ 13 К210-003», 6 корпусів ручних гранат Ф-1, 7 запалів до ручних гранат, 85 патронів, що залишилися після проведення балістичної експертизи, 2 магазини до автоматичної зброї, які знаходяться на зберіганні у ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, передати для потреб Збройних Сил України через військову частину НОМЕР_1 у встановленому законодавством порядку;
22 гільзи та 3 кулі, отримані внаслідок експериментального відстрілу під час проведення судово-балістичної експертизи, знищити у встановленому порядку.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1