ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/31711/25

Головуючий суддя І інстанції – Олійник В.М.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 в адміністративній справі №160/31711/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.09.2025 року щодо призову на військову службу під час мобілізації позивача;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби позивача та виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
- виключити позивача з військового обліку відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції 2018 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.
12.01.2026 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява щодо правосуб`єктності вх.№1961, в якій представник позивача просить суд у процесуальних документах по справі вказувати її власне ім`я та власне ім`я клієнта, як людей, а також ухвалити рішення про відповідні виправлення в усіх ухвалених по справі судових рішеннях з моменту відкриття провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 в задоволенні наведеної заяви було відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою внести виправлення у судове рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що останній наділений правом на правильне зазначення його власного імені і його представника відповідно до Українського правопису, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні заяви про виправлення описки в судовому рішенні, суд першої інстанції виходив з того, що в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 року в справі №160/31711/25 відсутні описки та очевидні арифметичні помилки.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 253 КАС України, суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
У розумінні норм процесуального закону описка - це зроблена судом механічна граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, одрук тощо). Не вважається опискою помилка, яка не викривляє зміст рішення, тобто неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування росіянізмів та діалектизмів тощо.
Опискою необхідно вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
Такий висновок щодо застосування інституту виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні викладено в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 904/10956/16, від 11.01.2022 у справі № 921/730/13-г/3, від 23.03.2023 у справі № 990/106/22, від 26.04.2023 у справі № 522/22473/15-ц, від 09.05.2023 у справі № 522/22473/15-ц.
Отже, опискою, яка підлягає виправленню в судовому рішенні, є механічна синтаксична (граматична) помилка у написанні, правописі, розділових знаках тощо, а арифметичною помилкою - неправильне зазначення цифрових значень, помилки в підрахунках та ін., допущені при виготовленні тексту судового рішення та які мають істотний характер, тобто можуть призвести до неправильного розуміння судового рішення, спотворення його змісту, утруднення подальшого виконання.
Вирішуючи питання про виправлення описок, очевидних арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння). Суд лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо) або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення), які водночас впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.
У пунктах 126, 128 постанови від 09.06.2022 провадження № 11-84сап21 Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що: 1) законодавством передбачені певні способи усунення правозастосовних помилок. Порушення, що допускаються у правозастосовній діяльності суддями, можуть бути усунуті лише у правовий спосіб, у протилежному випадку такі дії суду матимуть ознаки волюнтаризму та не відповідатимуть сподіванням суспільства щодо допустимих форм реалізації правосуддя; 2) зміна суті судового рішення у спосіб виправлення описки не відповідає меті правосуддя у демократичному суспільстві, яка полягає у необхідності забезпечення кожному справедливого та публічного розгляду його справи судом, установленим законом. Помилки, допущені судом при прийнятті та виготовленні судового рішення, не можуть виправдовувати вчинення судом дій з їх виправлення у спосіб, не передбачений процесуальним законодавством. У протилежному випадку правосуддя втрачає ознаки легітимності як процесуальна діяльність. Такі методи роботи суддів не викликатимуть суспільної довіри та матимуть наслідком ігнорування цінностей правосуддя.
Як видно з заяви про виправлення описки, позивач просив виправити описку в усіх судових рішеннях по даній справі шляхом правильного зазначення його власного ім`я та власного ім`я його представника.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Цивільного кодексу України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.
Так, з матеріалів справи видно, що прізвищем, ім`ям та по-батькові позивача є ОСОБА_1 , а прізвищем, ім`ям та-батькові представника позивача є ОСОБА_4 .
В свою чергу, як видно з наявних в матеріалах справи ухвал та рішення суду першої інстанції, прізвище, ім`я та по-батькові позивача визначено ОСОБА_1 та прізвище, ім`ям та-батькові представника позивача зазначено ОСОБА_4 , що відповідає вищенаведеним персональним даним.
В свою чергу, зміна позивачем послідовності його імені, а саме  ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 та імені його представника ОСОБА_3 замість ОСОБА_4 не є опискою в розумінні ст. 253 КАС України.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 року в справі №160/31711/25 та інших процесуальних судових рішеннях відсутні описки та очевидні арифметичні помилки.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2026 в адміністративній справі №160/31711/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва