ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 260/9986/25 пров. № А/857/22031/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Мандзія О.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львів апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року, головуючий суддя – Маєцька Н.Д., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність (дії) Військової частини НОМЕР_1 щодо безпідставного не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. на місяць розмірі за період лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з отриманням тяжкого поранення (з 03 лютого 2024 року по 10 березня 2024 року, з 16.04.2024 року по 29 квітня 2024 року) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; 2) Зобов`язати нарахувати ОСОБА_1 , додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн. на місяць розмірі за період лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з отриманням тяжкого поранення (з 03 лютого 2024 року по 10 березня 2024 року, з 16.04.2024 року по 29 квітня 2024 року) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), то маючи фактичну підставу для видачі наказу про виплату позивачу додаткової винагороди та правову підставу для цього у вигляді вимог постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, відповідач зобов`язаний був видати відповідний наказ про виплату цієї додаткової винагороди, однак цього безпідставно не здійснив.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що наводились ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2024 року було проведено службове розслідування по факту отримання травми солдатом ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що 03.02.2024 року поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області позивач отримав травму нижньої кінцівки. Близько 03.00 год. солдат ОСОБА_1 переносив міни з вогневої позиції на точку евакуації. В цей час на дворі було темно і солдат ОСОБА_1 з власної необережності впав у яму, внаслідок чого отримав побутову травму лівої ноги.
За результатами розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 4396/кп від 24.09.2024 року, згідно якого встановлено, що відповідно до пункту 10 розділу 2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силак України, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, отриману травму солдата ОСОБА_1 , а саме діагноз: закритий уламковий черезсиндесмозний перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки зі зміщенням кісткових уламків, пошкодження ДМСГ, підвивих стопи назовні, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2024 року №4396/кп, була видана довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 28.09.2024 року № 4113/кп, в якій зазначено: «військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 03 лютого 2024 року отримав закритий перелом латеральної кісточки лівої ноги. За обставин 03.02.2024 року поблизу н.п. Роботине, Пологівського району, Запорізької області під час переносу мін з вогневої позиції на точку евакуації з власної необережності впав у яму, внаслідок чого отримав травму. Травма отримана під час виконання дій, що не входять до обов`язків військової служби та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком його перебування в стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. На момент отримання травми військовослужбовець перебував в засобах захисту.».
11.10.2024 року військова частина НОМЕР_1 видала нову довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №2976, в якій зазначено наступне: «солдат ОСОБА_1 03 лютого 2024 року отримав закритий уламковий черезсиндесмозний перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки зі зміщенням кісткових уламків, пошкодження ДМСГ, підвивих стопи назовні. За обставин 03.02.2024 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області переносив міни з вогневої позиції на точку евакуації, в цей час доби на дворі було темно та з власної необережності впав в яму внаслідок чого отримав побутову травму лівої ноги. Травмування отримане під час виконання дій, що входять до обов`язків військової служби та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком його перебування в стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.».
З 03.02.2024 року по 10.02.2024 року позивач перебував на лікування у Військовому госпіталі НОМЕР_2 з діагнозом: Закритий уламковий черезсиндесмозний перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки зі зміщенням кісткових уламків, пошкодження ДМСГ, підвивих стопи назовні.
10 лютого 2024 року позивачу було проведено медичний огляд ВЛК у військовій частині НОМЕР_2 , за результатами якого складено довідку ВЛК від 10.02.2024 №246. У вказаній довідці ВЛК зазначено: «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після перенесеної операції: 04.02.2024 – відкрита репозиція МОС зовнішньої кісточки лівої гомілки пластиною з гвинтами, стабілізація ДМГС позиційним гвинтом з приводу закритого уламкового черезсиндесмозного перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки зі зміщенням кісткових уламків, пошкодження ДМГС, підвивиху стопи назовні у вигляді стійкого больового синдрому та з тимчасовим порушенням функції. Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, дана травма відноситься до тяжких (Наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007). Довідку про обставини травми не надав. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після травми на 30 (тридцять) календарних днів.».
Згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 № 47 від 11.02.2024 року та згідно довідки ВЛК від 10 лютого 2024 року, позивач перебував у відпустці для лікування.
12 березня 2024 року позивачу було проведено медичний огляд ВЛК у військовій частині НОМЕР_3 , за результатами якого складено довідку ВЛК від 12.03.2024 року № 410/1678. У вказаній довідці ВЛК зазначено: «Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Стан після операції (04.02.2024): відкритої репозиції відламків лівої малогомілкової кістки, металоостеосинтез пластиною та черезсиндесмозний гвинтом з приводу закритого черезсиндесмозного перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки з тимчасовим функціональним розладом кінцівки. Згідно класифікатора розподілу тяжкості травм, дана травма відноситься до тяжких. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. (Довідка про обставини травми відсутня). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після травми на 30 (тридцять) календарних днів.».
З 16.04.2024 року по 18.04.2024 року позивач перебував на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 , з діагнозом: S82.6 - Перелом бічної кісточки. Консолідований перелом латеральної кісточки лівого гомілко-стопного суглобу. СПО (04.02.2024). Відкрита репозиція МОС латеральної кісточки пластиною з гвинтами. Фіксація ДМГС позиційним гвинтом.
З 18.04.2024 року по 29.04.2024 року позивач перебував на лікуванні у КНП «Міська лікарня №7» ЗМР, з діагнозом: Консолідований перелом латеральної кісточки лівого гомілкостопного суглобу. Стан після операції від 04.02.2024 - відкрита репозиція металоостеосинтез латеральної кісточки пластиною з гвинтами. Фіксація ДМГС позиційним гвинтом. Від 17.04.2024 – видалення позиційного гвинта.
26 лютого 2024 року позивач звернувся із заявою до 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо оскарження довідки військово-лікарської комісії від 10.02.2024 року № 246, в частині прив`язки до військової служби із наданням нової довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 11.10.2024 року за № 2976. У вказаній заяві позивач просив пов`язати отримання травми із захистом Батьківщини.
15 травня 2025 року позивач отримав відповідь 20 Регіональної військово - лікарської комісії з Протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії, в якому було скасовано причинний зв`язок травми в довідці ВЛК від 10.02.2024 року № 246, та встановлено, що травма позивача – «Так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».
08.05.2025 року позивач звернувся із заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України стосовно скасування висновку ВЛК від 10.02.2024 року № 246, в якій просив скасувати Протокол засідання штатної військово-лікарської комісії 20 Регіональної ВЛК, в частині прив`язки отриманої травми до виконання обов`язків військової служби та встановити, що поранення було отримане під час захисту Батьківщини.
Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України надіслала позивачу витяг з Протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-0916-0915-0403-0 від 16.09.2025 року, згідно якого постановлено, що травма солдата ОСОБА_1 – «Травма, Так, пов`язана із захистом Батьківщини». Постанову ВЛК про причинний зв`язок травми за Протоколом засідання 20 РВЛК від 04.04.2025 року № 2025-0403-1528-3692-7, відмінено.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн. розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах позивач не наділений правом на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у медичних закладах та перебування у відпустці для лікування після тяжкої травми, оскільки обставини травми не пов`язані із захистом Батьківщини під час дії воєнного стану.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 п. 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Пунктом 13 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що військово лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Аналіз наведеного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, свідчить, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
При цьому, Постановою № 168 встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Аналогічні правові висновки щодо наявності підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тау відпустці за станом здоров`я викладені у постановах Верховного Суду від ЗО травня 2025 року у справі № 380/27432/23, від 05 червня 2025 року у справі № 520/16421/23, від 19 червня 2025 року у справі № 480/9155/23.
Як слідує з матеріалів справи, 10 лютого 2024 року позивачу було проведено медичний огляд ВЛК у військовій частині НОМЕР_2 , за результатами якого складено довідку ВЛК від 10.02.2024 року №246. У вказаній довідці ВЛК зазначено: «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби».
12 березня 2024 року позивачу було проведено медичний огляд ВЛК у військовій частині НОМЕР_3 , за результатами якого складено довідку ВЛК від 12.03.2024 року № 410/1678. У вказаній довідці ВЛК зазначено: «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби».
20 Регіональною військово - лікарською комісією (протокол засідання штатної військово-лікарської комісії від 04.04.2025 року), було скасовано причинний зв`язок травми в довідці ВЛК від 10.02.2024 року № 246, та встановлено, що травма позивача – «Так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».
При цьому, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України (протокол засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-0916-0915-0403-0 від 16.09.2025 року) встановила, що травма солдата ОСОБА_1 – «Травма, Так, пов`язана із захистом Батьківщини». Постанову ВЛК про причинний зв`язок травми за Протоколом засідання 20 РВЛК від 04.04.2025 року № 2025-0403-1528-3692-7, було відмінено.
Таким чином, оскільки позивач у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, проходив лікування в закладах охорони здоров`я, а також йому надавалась відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії він має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та у відпустці за станом здоров`я.
Відтак, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та час перебування у відпустці для лікування після поранення важкого ступеня за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, відтак такі підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі №260/9986/25 – скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. на місяць розмірі за період лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з отриманням тяжкого поранення (з 03 лютого 2024 року по 10 березня 2024 року, з 16.04.2024 року по 29 квітня 2024 року) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн. на місяць розмірі за період лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з отриманням тяжкого поранення (з 03 лютого 2024 року по 10 березня 2024 року, з 16.04.2024 року по 29 квітня 2024 року) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з урахуванням виплачених сум.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя | | Л. Я. Гудим
судді | | О. П. Мандзій
| | Т. В. Онишкевич