| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/714/26 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: - Осіпової О.О.,
суддів: - Златіна С.В., Воловика С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати за період з 01 липня 2021 року позивачці пенсії згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(II)/2021 відповідно до ст. 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ) у редакції Закону України від 06.06.1996 року № 230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону № 796-ХІІ (далі - Закон № 230/96-ВР);
- ? зобов`язати відповідача здійснити перерахунок основної пенсії позивачці за період з 21 січня 2023 року відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(II)/2021 та відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок основної пенсії позивачці за період з 21 січня 2023 року відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(II)/2021 та відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та виплачувати щомісячно позивачці основну пенсію у розмірах не менше 6 мінімальних пенсій за віком, передбачених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 р. у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 р., позивачка подала апеляційну скаргу.
Позивачка в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. На обґрунтування вимог зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про необхідність попереднього звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії. Вказує, що право на перерахунок пенсії виникло безпосередньо в силу рішень Конституційного Суду України, а відмова у задоволенні позову з формальних підстав суперечить практиці Верховного Суду щодо недопустимості надмірного формалізму та порушує її право на ефективний судовий захист.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Неподання відзиву відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції та розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Апеляційний розгляд справи відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивачка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи першої категорії, отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи від захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, призначену відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії.
Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати за період з 01 липня 2021 року пенсії по інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком позивачка вважає протиправною, а тому звернулась в суд з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення врегульовані Законом № 796-ХІІ.
За змістом ст. 1 Закону № 796-XII цей нормативно-правовий акт спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території. Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пенсійне забезпечення осіб, які віднесені до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано положеннями ст. 54 Закону № 796-XII, яка неодноразово зазнавала змін.
Так, відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: 
по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; 
по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; 
по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; 
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком. 
Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
Під час дослідження протиправної, на думку позивачки, бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати пенсії згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(II)/2021, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 60-2 Закону № 796-XII рішення про призначення (перерахунок) пенсії або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, прийняте уповноваженою посадовою особою територіального органу Пенсійного фонду України, може бути оскаржено в адміністративному порядку до керівника цього органу Пенсійного фонду України, а в разі відмови у задоволенні скарги - до органу Пенсійного фонду України вищого рівня та/або в судовому порядку.
Колегія суддів враховує, що у спірних правовідносинах відсутній спеціальний підзаконний нормативно-правовий акт, який регулює порядок подання документів для перерахунку пенсій відповідно до Закону № 796-XII, у зв`язку із чим підлягають застосуванню норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до Порядку № 22-1 заява про перерахунок пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1.
Аналіз вказаних приписів вказує на те, що у спірних правовідносинах передумовою для здійснення відповідачем перерахунку пенсії є відповідне звернення особи щодо такого перерахунку.
Апеляційний суд врахував, що у матеріалах справи відсутні жодні докази звернення позивачки до відповідача щодо перерахунку пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність обставини допущення відповідачем бездіяльності, що є предметом цього спору.
У свою чергу, відсутність відмови відповідача у перерахунку позивачці пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком вказує на відсутність порушеного права позивачки у спірних правовідносинах та, як наслідок, про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки у спірних правовідносинах передумовою здійснення органом Пенсійного фонду України перерахунку пенсії є відповідне звернення особи із заявою про такий перерахунок.
Оскільки Законом № 796-XII не визначено спеціального порядку звернення щодо перерахунку пенсії, застосуванню підлягає Порядок № 22-1.
Відповідно до зазначеного Порядку перерахунок пенсії здійснюється на підставі заяви пенсіонера. Саме звернення особи є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у територіального органу Пенсійного фонду обов`язку розглянути питання про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення.
Матеріали справи не містять жодного доказу того, що позивачка зверталася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком.
За відсутності такого звернення відповідач не був наділений процесуальною можливістю розглянути питання щодо перерахунку пенсії та прийняти рішення про його проведення або відмову у ньому, а тому відсутні правові підстави вважати, що відповідач допустив протиправну бездіяльність.
Посилання позивачки на те, що після ухвалення рішення Конституційного Суду України Пенсійний фонд був зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії без будь-якого звернення особи, ґрунтується на неправильному тлумаченні норм матеріального права.
Рішення Конституційного Суду України визначає зміст правового регулювання, однак саме по собі не скасовує встановленої законодавством процедури реалізації права на перерахунок пенсії та не покладає на орган Пенсійного фонду обов`язку самостійно здійснювати індивідуальний перерахунок без звернення пенсіонера.
Оскільки позивачка не зверталася із заявою про перерахунок пенсії, відповідач не приймав рішення про відмову у такому перерахунку.
За відсутності рішення про відмову або іншої протиправної поведінки відповідача відсутній факт порушення права позивачки, який є необхідною умовою для судового захисту. Саме тому відсутні й підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії.
Твердження позивачки про надмірний формалізм суду є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції не відмовив у задоволенні позову з формальних підстав, а правильно встановив відсутність юридичного факту, з яким закон пов`язує виникнення у відповідача обов`язку вирішувати питання щодо перерахунку пенсії.
Дотримання встановленої законом процедури звернення за перерахунком пенсії є не формальністю, а необхідною умовою реалізації відповідного права.
Позивачка фактично просить суд визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення, хоча сама не ініціювала адміністративну процедуру. Орган Пенсійного фонду не може бути визнаний бездіяльним щодо питання, яке не було поставлено перед ним у встановленому законом порядку. Інакше суд фактично підміняв би адміністративну процедуру, покладаючи на суб`єкта владних повноважень обов`язок вирішувати питання, з яким особа до нього не зверталась.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені ст. 315 КАС України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.О. Осіпова

Суддя С.В. Златін

Суддя С.В. Воловик