Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області 

справа № 215/2366/26
номер провадження 2/215/2709/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді  - Дудікова А.В.
за участю секретаря  - Болдирєвій А.О.
згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/2366/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, 
встановив
Описова частина 
У березні 2026 року ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від у справі №215/1498/22 від 05 липня 2022 року, з Відповідача стягуються аліменти на користь Позивача на утримання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач не виконував рішення суду належним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати наданим Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Загальна заборгованість з невиплати аліментів становить 6 місяців. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2025 року по 30.03.2026 року становить 30 217,28 грн. З огляду на викладене просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 30 217,28 грн та стягнути судові витрати та витрати на правничу допомогу. 
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.05.2026.
06.05.05.2026 через підсистему «Електронний суд» представник позивача – адвокат Горбенко І.В., направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю представника в іншому засіданні.
15.06.2026 розгляд справи відкладено на 28.07.2026 у зв`язку з неявкою відповідача.
28.07.2026, у судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи для надання часу відповідачу для направлення відзиву до суду. Розгляд справи відкладено на 13.08.2026.
07.08.2026 через підсистему «Електронний суд» представник відповідача – адвокат Савицький І.О., направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що доводи наведені позивачем в обґрунтування вимог позовної заяви є безпідставними. Позовні вимоги не визнаються Відповідачем у повному обсязі з наступних підстав. Позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2025 року по 30.03.2026 року у сумі 30 217,28 грн. Для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. З червня 2023р. Відповідача було мобілізовано до лав Збройних Сил України у складі яких він проходив військову службу, отримував відповідне грошове забезпечення, належним чином виконував свій обов`язок по сплаті аліментів. Внаслідок виконання Конституційного обов`язку з захисту Батьківщини отримав тяжкі поранення та згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №105 від 13.04.2025р. його було звільнено у відставку за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби згідно пп.б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Внаслідок отриманих поранень Відповідачеві встановлений діагноз Н54.1 – тяжке поранення обох очей, він фактично втратив працездатність, йому було встановлено І-шу групу інвалідності. При цьому починаючи з квітня 2025 по квітень 2026р. Відповідач внаслідок втрати працездатності взагалі не мав будь – яких доходів, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків та формами ОК-5, ОК-7. Ураховуючи все вищенаведене, несплата аліментів Відповідачем відбулось не з вини Відповідача, що виключає можливість задоволення позовних вимог. Ухвалу про відкриття провадження у справі № 743/1388/25 Відповідачів направлялась за його зареєстрованою адресою АДРЕСА_1 , однак станом на 30.03.26р. він фактично мешкає за адресою СТ "ВЕРБИЧІ" Чернігівська обл., Чернігівський р-н, село Вербичі, 15015 і ним не отримувалася. 07.07.26р. Представником Відповідача було подано клопотання про надання для ознайомлення матеріалів справи № 215/2366/26 в електронному вигляді, шляхом надання доступу до електронної справи, який було надано 23.07.26р. Просив в задоволенні позовної заяви відмовити повністю. 
10.08.2026 через підсистему «Електронний суд» представник позивача – адвокат Горбенко І.В., направила до суду заперечення на відзив відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що поданий відповідачем відзив не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України та підлягає відхиленню з таких підстав: відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є абсолютним і не може бути припинений чи обмежений через стан здоров`я, інвалідність або відсутність доходів платника аліментів. Згідно з частиною першою статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. У даному випадку існує чинне рішення суду, яке відповідач зобов`язаний виконувати. Таким чином, доводи відповідача про втрату працездатності не звільняють його від обов`язку утримувати дітей. Зазначає, що наявність заборгованості підтверджена розрахунком державної виконавчої служби, і це є достатньою підставою для застосування пені. Відповідач у відзиві посилається на статті 614 та 617 Цивільного кодексу України щодо звільнення від відповідальності у разі непереборної сили. Однак питання відповідальності за прострочення сплати аліментів врегульоване спеціальною нормою - статтею 196 Сімейного кодексу України, яка не передбачає винятків для випадків хвороби чи інвалідності. Згідно зі статтею 8 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються виключно Сімейним кодексом, а цивільне законодавство застосовується лише субсидіарно, якщо питання не врегульоване Сімейним кодексом. У даному випадку питання врегульоване, тому посилання відповідача на Цивільний кодекс України є юридично неспроможними. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Таким чином, будь-які обставини відповідача не можуть бути підставою для позбавлення дітей належного утримання. Відповідач не довів, що звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру аліментів відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України, яка передбачає таку можливість у разі зміни матеріального чи сімейного стану. Натомість він допустив систематичне ухилення від виконання рішення суду, що підтверджується розрахунком державної виконавчої служби. Таким чином, відзив відповідача є необґрунтованим. Наявність інвалідності чи відсутність доходів не звільняє його від обов`язку утримувати дітей та не виключає відповідальності за прострочення сплати аліментів. Просила суд, відхилити відзив відповідача як необґрунтований; задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 30 217,28 грн.
12.08.2026 через підсистему «Електронний суд» представник відповідача – адвокат Савицький І.О., направив до суду заперечення (на відповідь на відзив) в якому зазначив, що відповідачем не оспорюється обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття як це передбачено ст. 180 СК. Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідач від сплати аліментів за період з 01.10.2025 року по 30.03.2026 року не ухилявся, а не міг їх сплачувати оскільки внаслідок отриманих поранень Відповідачеві встановлений діагноз Н54.1 – тяжке поранення обох очей, він фактично втратив працездатність та згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №105 від 13.04.2025р. його було звільнено у відставку за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби згідно пп.б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» і йому було встановлено І-шу групу інвалідності. Після звільнення з військової служби Відповідач звернувся за оформленням пенсії по інвалідності до територіального центру комплектування, збирав та готував необхідний пакет документів, пройшов медико-соціальну експертну комісію і після звернення до органів Пенсійного фонду в Чернігівській області пенсія по інвалідності була фактично виплачена йому за весь період у квітні 2026р. Із неї вже було всю заборгованість за аліментами повністю погашено і таким чином заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини Відповідача, що виключає його відповідальність за ст. 196 СК. На підставі вищезазначеного керуючись 83,123, 174, 179 ЦПК України, Відповідач просить суд в задоволенні позовної заяви відмовити повністю.
Позивач та її представник у судове засідання, призначене на 13.08.2026 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.
Відповідач та його представник у судове засідання, призначене на 13.08.2026 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. 
Мотивувальна частина
Мотиви, якими керується суд першої інстанції та застосовані норми права
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст. 247 ЦПК України.
Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.21,22).
15.08.2022 державним виконавцем Тернівського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження ВП №69636913 з виконання виконавчого листа №215/1498/22 виданого 05.07.2022 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів 1/3 частини на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14-15).
Державним виконавцем складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з травня 2022 по березня 2026, яка складає – 73 982,49 грн. За період грудень 2023р по травень 2025р. заборгованість 0,00. (а.с.17-18).
Відповідно до проведеного позивачем розрахунку, за період з жовтня 2025 по лютий 2026 включно, розмір пені за прострочення сплати аліментів складає 30 217,28 грн (а.с.19).
Прізвище стягувача змінено з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 01.11.2023 виданим Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.20).
Згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2025 №105, солдат ОСОБА_2 , звільнений у відставку за підпунктом «б» пункту 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військової служби» (на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби), з 13.04.2025р. 
Також відповідач є особою з інвалідністю 1 групи, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_2 . 
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування від 16.09.2025, номер рішення 163/25/3741/Р ОСОБА_2 , п. 16. Обґрунтування рішення експертної команди за результатами оцінювання: у пацієнта ОСОБА_2 значне погіршення зорових функцій обох очей (гострота зору нижче 0,05 з переносною корекцією та звуження полів зору до 10 градусів від точки фіксації) внаслідок травм, пов`язаної з захистом Батьківщини (свідоцтво про хворобу №924 від 29 березня 2025р.), що призводить до обмеження здатності до пересування, самообслуговування помірного ступеня, орієнтації та здатності до трудової діяльності вираженого ступеня. Прийнято рішення про встановлення першої (І) підгрупи Б інвалідності з ураженням органу зору строком на два роки 01.10.2027р. 
Відповідно Довідки форми ОК-7 відповідач з 05.2025р. дохід не отримує.
Як вказує представник відповідача у письмових поясненнях від 12.08.2026р., після звільнення з військової служби, відповідач звернувся за оформленням пенсії по інвалідності до територіального центру комплектування, збирав та готував необхідний пакет документів, пройшов МСЕК і після звернення до органів Пенсійного фонду в Чернігівській області, пенсія по інвалідності була фактично виплачена йому за весь період у квітні 2026р., із неї вже було всю заборгованість за аліментами повністю погашено. 
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Суд зауважує, що з тлумачення статті 196 СК України, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц висловив правову позицію, згідно з якою зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.
Аналогічний висновок міститься в Постанові Дніпровського апеляційного суд від 08.07.2026р. справа №215/ 5244/22.
У заявленому позові позивач просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 73 982,49 грн.
Однак, позивачем не надано належних доказів, які підтверджують наявність вини відповідача у накопиченні заборгованості зі сплати аліментів, несплату яких позивач покладає в основу для стягнення пені.
Судом встановлено, що відповідач по травень 2025 року належним чином сплачував аліментів, разом з тим отримавши травму, пов`язану з захистом Батьківщини, був звільнений у відставку, внаслідок чого перестав отримувати дохід. 
Таким чином, докази, подані позивачем, не дають можливості суду встановити невиконання відповідачем судового рішення через його винні дії/бездіяльність, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення пені за несплату аліментів.
Висновки за результатом розгляду позовної заяви
Виходячи зі встановлених доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення пені за несплату аліментів, у зв`язку з чим позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач  ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судового збору судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 155, 180, 196 СК України, ст.ст.223, 259, 263 - 265, 272, 279, 280, 284 ЦПК України, суд
ухвалив
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 
Повний текст судового рішення складено 19 серпня 2026 року.

Суддя