Справа № 752/15385/26 
Провадження № 2/752/12524/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

07 вересня 2026 року     м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі: 
головуючого судді - Кирильчук І. А.
при секретарі судового засідання - Сінчук І. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у залі судового засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У червні 2026 року за допомогою системи «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 липня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 25.07.2025-100002128, відповідно до умов якого відповідачу надано перший транш у розмірі 10 000,00 грн. На підставі додаткового договору від 17 вересня 2025 року відповідачу надано другий транш у розмірі 4 000,00 грн, унаслідок чого загальна сума кредиту становила 14 000,00 грн. Кінцевою датою повернення кредиту визначено 24 січня 2026 року. 
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит, однак відповідач своїх зобов`язань за укладеним договором не виконав, кредит не повернув. У добровільному порядку відповідачем заборгованість за кредитним договором не погашено.
За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 43017,54 грн заборгованості за кредитним договором № 25.07.2025-100002128 від 25 липня 2025 року, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14000,00 грн, за відсотками в розмірі 20500,00 грн, залишком відсотків за ст. 625 ЦК України 7000,00 грн, за залишком комісій 1517,64 грн та судового збору. У позовній заяві позивач також просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін та не заперечує проти винесення заочного рішення.
У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями 11 червня 2026 року матеріали справи передано на розгляд судді Кирильчук І.А. 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.
Копія позову з додатками була направлена відповідачу позивачем при зверненні до суду.
06 серпня 2026 року через систему «Електронний суд» представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача посилався на відсутність належних доказів укладення відповідачем електронного кредитного договору, отримання та використання ним одноразових ідентифікаторів, належності йому номера телефону і платіжного засобу, а також фактичного перерахування кредитних коштів. На його переконання, надані позивачем довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» не є належними первинними документами та не дають можливості ідентифікувати отримувача коштів. Представник відповідача також заперечував правильність розрахунку заборгованості, посилався на нікчемність умови про сплату комісії та на неможливість нарахування 7 000,00 грн процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України у період дії воєнного стану.
07 серпня 2026 року через систему «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на відзив, у якій підтримав позовні вимоги. Представник позивача зазначив, що укладення договору підтверджується сукупністю наданих електронних документів, які містять персональні дані відповідача, номер його фінансового телефону, реквізити платіжного засобу, погоджені умови кредитування та одноразові ідентифікатори. Факт надання двох траншів, за твердженням позивача, підтверджується довідками надавача послуг інтернет-еквайрингу. Відсутність у них повного номера картки та банківської виписки відповідача позивач пояснив установленими законодавством обмеженнями щодо обігу платіжних даних і режимом банківської таємниці. Позивач також указував на відсутність контррозрахунку відповідача, правомірність разової комісії за надання кредиту та вважав допустимим нарахування передбачених договором платежів за прострочення за договорами, укладеними після 24 січня 2024 року.
09 серпня 2026 року через систему «Електронний суд» представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у яких підтримав раніше викладену позицію. Представник відповідача наголосив, що не заперечує можливості укладення договору з використанням одноразового ідентифікатора, однак вважає недоведеним застосування такого ідентифікатора саме ОСОБА_1 . Посилався на відсутність технічних відомостей про направлення SMS-повідомлень, реєстрацію відповідача в інформаційній системі кредитодавця, проходження ним ідентифікації, одержання оферти та акцептування її умов. Також повторно заперечував належність документів про перерахування коштів, указуючи на відсутність повного номера рахунку та первинних банківських документів, і наполягав на застосуванні пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до вимоги про стягнення процентів річних за статтею 625 ЦК України.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом установлено, що 25 липня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 25.07.2025-100002128 (далі - договір), який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), паспорта споживчого кредиту та заявки в електронній формі. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором E753. Додатковий договір від 17 вересня 2025 року підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором K363.
Відповідно до умов пункту 3.1 договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію(ї) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором).
Пунктом 3.2 договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати Кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати Кредит на рахунки організаторів азартних ігор.
Пунктом 3.3. кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: 3.3.1. дата надання/видачі кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.2. сума кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.3. тип кредиту: кредитна лінія; 3.3.4. вид фінансової послуги: надання коштів та банківських металів у кредит 3.3.5. строк, на який надається кредит: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.6. дата повернення (виплати) кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.7. проценти за користування кредитом (проценти): встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.8. графік платежів: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Заявкою від 25 липня 2025 року (далі - Заявка) визначено: дата видачі кредиту - 25 липня 2025 року; сума кредиту - 10 000,00 грн; строк кредитування - 184 дні з дати його надання; дата повернення кредиту - 24 січня 2026 року.
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Пунктом 7 заявки, Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - «Комісія», економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 20% від суми Кредиту та дорівнює 2000 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ.
Відповідно до пункту 4.1 кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_2.
Згідно з вимогами пункту 4.3 днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. у випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання кредиту, днем/датою надання кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої Кредитодавцем платіжної операції з надання Кредиту не з вини кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. Неможливість видачі кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням позичальника для її отримання у дату надання/видачі кредиту, зазначену в заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним договором, включаючи обов`язок кредитодавця з надання кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний договір є розірваним та припиненим з дати надання/видачі кредиту, зазначеної в заявці у випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. сторони домовились, що зобов`язання за договором можуть виконуватись як шляхом перерахування одного, так і шляхом перерахування декількох платежів, однак з дотриманням строків та інших умов виконання зобов`язань, встановлених договором.
Пункт 4.4. договору визначає що проценти нараховуються з дня надання позичальнику кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. комісія(ї) (у випадку її встановлення договором) нараховується у порядку, встановленому договором. Позичальник має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути кредит. у разі дострокового повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує кредитодавцю проценти за період фактичного користування кредитом (включаючи безпосередньо день надання кредиту). У разі дострокового повернення кредиту комісія за надання (якщо вона встановлена договором) (або її несплачена частина), яка нарахована, але не сплачена позичальником, сплачується ним у день дострокового повернення кредиту. У разі дострокового повернення кредиту комісія за обслуговування (якщо вона встановлена договором) (або її несплачена частина), яка нарахована (включаючи нараховану комісію за всі чергові періоди, передуючі дню дострокового повернення, та за поточний черговий період, у якому відбувається дострокове повернення), але не сплачена позичальником, сплачується ним у день дострокового повернення кредиту. За домовленістю Сторін при сплаті у рівному та/або більшому та/або меншому розмірі чергового платежу раніше дати платежу, зазначеної у графіку платежів (дострокова сплата), Позичальник звільняється від обов`язку сплатити відповідний черговий платіж (або його сплачену частину) у дату, зазначену в графіку платежів. При цьому достроково сплачений платіж з суми кредиту у складі цього раніше сплаченого чергового платежу (якщо він наявний у складі цього чергового платежу) зараховується у день його фактичної сплати, а достроково сплачені проценти та комісію(ії) (якщо комісія(ії) встановлена(і) договором) (або їх частину) у складі цього раніше сплаченого чергового платежу позичальник доручає кредитодавцю зарахувати в рахунок виконання зобов`язань зі сплати процентів та комісії(ій) (або їх частини) в дату платежу, вказану у графіку платежів, а за наявності залишку коштів - в дострокове повернення кредиту.
Відповідно до умов пункту 6.1 договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству україни, і забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів, комісії(ій), процентів річних шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії(ій) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором) - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) процентів річних, які можуть бути нараховані кредитодавцем за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких процентів.
Згідно з пунктом 10.1 договору цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем в інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації в інформаційній системі кредитодавця. цей договір діє протягом одного року(ів).
До укладення договору про споживчий кредит відповідач ОСОБА_1 , ознайомлений та підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором E753 заявку кредитного договору, в якій вказані основні умови договору.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із дослідженого судом договору від 25 липня 2025 року № 25.07.2025-100002128 встановлено, що його укладено в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено судом, договір від 25 липня 2025 року №25.07.2025-100002128 укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатору, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З наданих матеріалів вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що укладений між сторонами договір від 25 липня 2025 року №25.07.2025-100002128 відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.
Кредитний договір від 25 липня 2025 року №25.07.2025-100002128 містить персональні дані клієнта, зокрема, зазначення номеру банківського рахунку/картки, паспортних даних відповідача, адреси проживання/реєстрації та контактної інформації.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Оцінюючи доводи сторін щодо укладення кредитного договору, суд виходить із того, що наданий позивачем обсяг документів містить пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), паспорт споживчого кредиту, заявку, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), додатковий договір та відповідь кредитодавця про прийняття пропозиції щодо укладення додаткового договору. У цих документах зазначені персональні дані ОСОБА_1 , його РНОКПП, паспортні дані, адреса, фінансовий номер телефону та реквізити електронного платіжного засобу.
Паспорт споживчого кредиту містить одноразовий ідентифікатор A753, кредитний договір та документи щодо його акцепту - одноразовий ідентифікатор E753, а додатковий договір від 17 вересня 2025 року - одноразовий ідентифікатор K363. Документи кредитодавця підписані кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи ТОВ «Споживчий центр». Також до матеріалів справи долучено відомості про ідентифікацію відповідача через систему BankID НБУ.
Наведені документи узгоджуються між собою щодо особи позичальника, номера договору, сум і дат переказів, фінансового номера телефону та платіжного засобу. Тому суд вважає доведеним, що саме ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію в інформаційній системі кредитодавця, одержав пропозицію укласти договір та акцептував її шляхом використання одноразових ідентифікаторів.
Доводи відповідача про відсутність власноручних підписів на роздрукованих примірниках документів суд відхиляє, оскільки статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» прямо передбачено можливість підписання електронного правочину електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Подання електронного документа у візуальній формі на папері не змінює способу його укладення та саме по собі не позбавляє такий документ доказового значення.
Посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц та постанову Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 545/1750/21 не спростовують наведеного висновку. Зазначені правові висновки вимагають установлення фактичного волевиявлення особи та оцінки доказів використання електронного підпису в кожній конкретній справі. На відміну від фактичних обставин, покладених в основу наведених постанов, у цій справі наявні взаємоузгоджені документи про оферту, акцепт, використані одноразові ідентифікатори, ідентифікацію через BankID НБУ та подальше надання коштів на визначений у договорі платіжний засіб.
Факт виконання кредитодавцем свого обов`язку з надання кредиту підтверджується довідками ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-0406 від 04 червня 2026 року щодо проведення платіжних операцій із перерахування першого переказу в розмірі 10 000,00 грн та другого переказу в розмірі 4 000,00 грн. Відомості про дати, суми операцій та масковані реквізити платіжного засобу узгоджуються з умовами кредитного договору і додаткового договору.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що відсутність у довідках повного номера картки та банківської виписки безумовно свідчить про недоведеність переказу. Відображення номера платіжного засобу в маскованому вигляді відповідає вимогам щодо захисту платіжних даних, а позивач як небанківська фінансова установа не має доступу до виписки з банківського рахунку відповідача. Закон не встановлює, що факт безготівкового надання кредиту може підтверджуватися виключно випискою з рахунку позичальника. Відповідні обставини підлягають установленню на підставі сукупності доказів.
Водночас відсутність наданої відповідачем банківської виписки не звільняє позивача від обов`язку довести видачу кредиту та не використовується судом як самостійна підстава для задоволення позову. Ця обставина враховується лише під час оцінки заперечень відповідача у сукупності з доказами позивача. Відповідач не надав доказів неналежності йому зазначених у договорі номера телефону або платіжного засобу, їх втрати чи використання третьою особою, а також не спростував відомостей про здійснені платіжні операції.
За сукупністю наведених доказів суд визнає доведеними укладення сторонами кредитного договору і додаткового договору, а також отримання відповідачем двох переказів у загальному розмірі 14 000,00 грн. Відповідні доводи позивача суд приймає, а протилежні доводи відзиву та заперечень на відповідь на відзив - відхиляє.
Суд не приймає посилання позивача на доктрину заборони суперечливої поведінки як самостійну підставу для відхилення відзиву. Заперечення відповідачем факту укладення договору одночасно з наведенням альтернативних доводів щодо неправомірності окремих його умов є способом захисту проти позову та саме по собі не свідчить про зловживання процесуальними правами. Висновок про доведеність укладення і виконання договору суд робить за результатами оцінки поданих доказів, а не внаслідок процесуальної позиції відповідача.
Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором № 25.07.2025-100002128 від 25 липня 2025 року становить 43 017,54 грн та складається із: 14 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 20 500,00 грн процентів за користування кредитом, 7 000,00 грн процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, та 1 517,54 грн залишку комісії за надання кредиту.
Відповідач власного контррозрахунку заборгованості не надав, однак заперечував правильність розрахунку позивача з підстав недоведеності укладення договору, отримання кредитних коштів та належності йому платіжного засобу. Оскільки наведені заперечення оцінені судом і відхилені з викладених вище мотивів, суд перевіряє арифметичну правильність розрахунку заборгованості відповідно до встановлених умов договору, дат надання траншів, строку кредитування та здійснених платежів.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих процентів за його користування.
Відповідно до частини другої статті 1048 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
З умов договору та додаткового договору встановлено, що кредит надано відповідачу двома переказами: 10 000,00 грн - 25 липня 2025 року та 4 000,00 грн - 17 вересня 2025 року. Після надання другого переказу загальна сума кредиту становила 14 000,00 грн. Строк кредитування за першим переказом становив 184 дні, за другим - 130 днів, кінцева дата повернення кредиту - 24 січня 2026 року. Процентна ставка є фіксованою та становить 1 % за кожен день користування кредитом.
Наданий позивачем розрахунок процентів здійснений з урахуванням дат надання кожного переказу, залишку неповернутої суми кредиту, погодженої сторонами процентної ставки, строку кредитування та здійснених відповідачем платежів. Відповідач правильності цього розрахунку не спростував, у зв`язку з чим вимога про стягнення 20 500,00 грн процентів за користування кредитом підлягає задоволенню.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення, а саме: стягнення тіла кредиту та процентів.
Щодо вимоги про стягнення залишку комісії за надання кредиту в розмірі 1 517,54 грн суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника та третіх осіб.
Частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Пунктом 7 Заявки встановлено комісію, пов`язану з наданням першого траншу кредиту, у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 2 000,00 грн. Пунктом 1.3 додаткового договору від 17 вересня 2025 року встановлено комісію за надання другого траншу у розмірі 20 % від суми цього траншу, що становить 800,00 грн. Отже, загальний розмір передбаченої договором комісії за надання кредиту становить 2 800,00 грн.
Згідно з графіком платежів комісія за обслуговування кредиту договором не встановлена. Заявлена позивачем сума 1 517,54 грн є залишком комісії саме за надання кредиту та складається із 717,54 грн несплаченої частини комісії за перший транш і 800,00 грн комісії за другий транш.
За таких обставин вимога про стягнення 1 517,54 грн несплаченого залишку комісії за надання кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення 7 000,00 грн процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, суд зазначає таке.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення.
Оскільки заявлені позивачем проценти річних нараховані за прострочення виконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану, вимога про їх стягнення в розмірі 7 000,00 грн задоволенню не підлягає.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
З відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню 36 017,54 грн заборгованості за кредитним договором № 25.07.2025-100002128 від 25 липня 2025 року, з яких: 14 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20 500,00 грн - проценти за користування кредитом, 1 517,54 грн - залишок комісії за надання кредиту. У задоволенні вимоги про стягнення 7 000,00 грн процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, слід відмовити.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 83,73 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 2 229,19 грн (2 662,40 грн ? 83,73 %).
На підставі викладеного, керуючись статтями 512, 514, 526, 549, 610, 611, 615, 629, 1054, 1081, 1082 ЦК України, статтями 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 25.07.2025-100002128 від 25 липня 2025 року в розмірі 36 017,54 грн (тридцять шість тисяч сімнадцять гривень 54 копійки), з яких: 14 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 20 500,00 грн - проценти за користування кредитом; 1 517,54 грн - залишок комісії за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2 229,19 грн (дві тисячі двісті двадцять дев`ять гривень 19 копійок).
У задоволенні позову в частині стягнення 7 000,00 грн процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833. 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду виготовлено 09 вересня 2026 року.
Суддя          І. А. Кирильчук