МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 р.  	№ 400/1047/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  	

до відповідачів	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області , вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,14005,   	
про	визнання протиправним та скасування рішення від 09.12.2025 №142850008695, зобов`язання вчинити певні дії,	

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – відповідач 2) та просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 09.12.2025 року № 142850008695 про відмову у призначенні грошової допомоги позивачу у розмірі десяти місячних пенсій; 
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу на посадах, що дають право на призначення та виплату грошової допомоги, період: з 03.11.1997 року по 25.08.2004 року на посаді викладача хореографії, з 01.01.2021 року по 02.01.2023 року на посаді викладача хероеографічних дициплін, з 02.01.2023 року по 31.07.2025 року на посаді викладача мистецької школи та призначити і виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішення про відмову їй у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є протиправним, оскільки до перелік постанови КМУ №909 входить робота викладачем у позашкільному навчальному закладі. Відповідно, позивач має право на отримання грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058.
Ухвалою від 03.02.2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 09.12.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 142850008695 про відмову в призначенні грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону № 1058. Відповідач 1 вважає, що посади не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, відтак відсутні підстави для їх зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. 
Від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що спірне рішення вважає правомірним, оскільки у позивача відсутній стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача 2 зарахувати стаж та призначити виплату грошової допомоги у розмірі їх 10 місячних пенсій, то розгляд заяви Позивача та прийняття відповідних рішень здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Миколаївській області.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
25.08.2025 року позивач звернулася із заявою про призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закону № 1058).
09.12.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 142850008695 про відмову в призначенні грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV Закону № 1058.
У рішенні зазначено, що стаж на посаді, який дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 09 років 07 місяців 24 дні, а вказані посади не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, відтак відсутні підстави для їх зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Вважаючи протиправним рішення відповідача 1, позивач звернулась до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція висловнена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.
Посилання відповідача на те, що посади «викладача хореографії» та «викладача мистецької школи» не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років №909, тому роботи на цих посадах не може бути зарахована до спеціального стажу, є безпідставною з наступних мотивів.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про позашкільну освіту", позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти.
Частиною 3 ст. 12 Закону України "Про позашкільну освіту" № 1841-ІІІ передбачено, що Заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433 "Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад" затверджено такі типи позашкільних навчальних закладів, як дитячо-юнацькі спортивні школи: комплексні дитячо-юнацькі спортивні школи, дитячо-юнацькі спортивні школи з видів спорту, дитячо-юнацькі спортивні школи для осіб з інвалідністю, спеціалізовані дитячо-юнацькі школи олімпійського резерву, спеціалізовані дитячо-юнацькі спортивні школи для осіб з інвалідністю паралімпійського та дефлімпійського резерву.
Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 (з наступними змінами), викладачі всіх спеціальностей віднесені до педагогічних працівників.
За правовим висновком Верховного Суду в постанові від 23.01.2020 року у справі № 756/9879/16-а при встановленні права на зарахування періоду роботи до спеціального страхового стажу, необхідно враховувати та аналізувати положення Закону України «Про освіту» №1060-XII, Закону України «Про позашкільну освіту» № 1841-III, Переліків № 963, № 433, які також регулюють правовідносини, що виникають при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсій за вислугу років.
Отже, при встановленні права на зарахування періоду роботи позивача до спеціального страхового стажу, який дає право у тому числі на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV необхідним є системний аналіз законодавства, з метою встановлення, чи відноситься посада позивача до педагогічних посад.
Суд критично ставиться до посилань пенсійного органу в оскаржуваному рішенні на те, що Переліком №909 посади «викладача хореографії» та «викладача мистецької школи» не передбачені, оскільки посада викладача хореографії та мистецької школи є аналогічною до посади викладача, яка, навпаки, передбачена розділом І «Освіта» Переліку №909 у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах.
Тому відповідач протиправно не зарахував позивачу періоди роботи з 03.11.1997 року по 25.08.2004 року на посаді викладача хореографії, з 01.01.2021 року по 02.01.2023 року на посаді викладача хероеографічних дициплін, з 02.01.2023 року по 31.07.2025 року на посаді викладача мистецької школи до страхового стажу на посадах, які дають право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058. А оскаржуване рішення суд вважає за необхідне скасувати.
Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача 2 призначити і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій, у відповідності до ст. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058, суд зазначає наступне.
Згідно приписів частини першої ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Тобто, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача, відповідача 1, яким було прийняте рішення слід зобов`язати повторно розглянути заяву позивача від 25.08.2025 року про призначення і виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій, у відповідності до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тому позов належить задовольнити частково.
Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив у розмірі 1331,20 грн., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов ОСОБА_1 містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".
Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 1331,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, оскільки спірне рішення прийнято саме ним.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,14005 21390940) про визнання протиправним та скасування рішення від 09.12.2025 №142850008695, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 09.12.2025 року № 142850008695 про відмову у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, 14005, ідентифікаційний код 21390940) зарахувати до страхового стажу на посадах, які дають право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи: з 03.11.1997 року по 25.08.2004 року на посаді викладача хореографії, з 01.01.2021 року по 02.01.2023 року на посаді викладача хероеографічних дициплін, з 02.01.2023 року по 31.07.2025 року на посаді викладача мистецької школи та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 25.08.2025 року про призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, у відповідності до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А,м. Чернігів,14005 ідентифікаційний код 21390940) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар